ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року	Львів	Справа № 607/15812/23 пров. № А/857/19087/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Улицького В.З.,
при секретарі судового засідання:                     Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2023 року у справі №607/15812/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції – Марциновська І.В., час ухвалення – 17:29 год., місце ухвалення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту – 04.10.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 10.08.2023 інспектором поліції винесені постанови серії БАД № 82115, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн, та серії БАД № 82116, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вважає, що вказані постанови є неправомірними та винесені за відсутності доказів вчинення правопорушень. Так, позивач зазначив, що був зупинений працівниками поліції за відсутності на те належних підстав. Позивач стверджує, що користувався ременем безпеки, пред`явив патрульним поліцейським посвідчення водія до складення відповідної постанови, технічні несправності у транспортному засобі були відсутні та світловий покажчик, який повідомляв про зупинку, був увімкнений. Вимогу позивача надати докази вчинення інкримінованих правопорушень працівники поліції проігнорували та винесли оскаржувані постанови.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2023 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №821115 від 10.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Закрито відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 821116 від 10.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Закрито відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. 
Зокрема апелянт вказує на те, що факт вчинення позивачем інкримінованих правопорушень підтверджується відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції. Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. Отже, поліцейський, як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення ПДР України, мають відповідні повноваження зробленого висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Водночас, апелянт звертає увагу, що не зазначення технічного приладу, за допомогою якого здійснювалася відео фіксація правопорушення, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання на офіційні електронні адреси, про що свідчать довідки про доставку електронного листа. 
Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.7 ст. 287 КАС України).
З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 10.08.2023 інспектором СРПП ВП №4 (м. Заліщики) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Задорожним Р.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 821115. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. У постанові зазначено, що 09.08.2023 приблизно о 23 год. 49 хв. на вул. Центральній, 10 в с. Синьків Чортківського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Fiat» моделі «Ducato», державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічною несправністю, а саме був розбитий склорозсіювач задніх ходових та стоянкових вогнів, а також ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії. Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 31.4.3 (г), 2.1 (а) Правил дорожнього руху.
Крім цього, суд встановив, що 10.08.2023 інспектором СРПП ВП № 4 (м. Заліщики) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Задорожним Р.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 821116. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. У постанові зазначено, що 09.08.2023 приблизно о 23 год. 49 хв. на вул. Центральній, 10 в с. Синьків Чортківського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Fiat» моделі «Ducato», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, однак був непристебнутий ременем безпеки, а також під час зупинки на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 (в), 9.9 (б) Правил дорожнього руху.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Також згідно зі ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
При цьому ст. 268 КУпАП серед іншого передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Відповідно до положень ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Судом встановлено, що 10.08.2023 інспектором СРПП ВП №4 (м. Заліщики) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Задорожним Р.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 821115. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. У постанові зазначено, що 09.08.2023 приблизно о 23 год. 49 хв. на вул. Центральній, 10 в с. Синьків Чортківського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Fiat» моделі «Ducato», державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічною несправністю, а саме був розбитий склорозсіювач задніх ходових та стоянкових вогнів, а також ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії. Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 31.4.3 (г), 2.1 (а) Правил дорожнього руху.
10.08.2023 інспектором СРПП ВП № 4 (м. Заліщики) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Задорожним Р.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 821116. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. У постанові зазначено, що 09.08.2023 приблизно о 23 год. 49 хв. на вул. Центральній, 10 в с. Синьків Чортківського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Fiat» моделі «Ducato», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, однак був непристебнутий ременем безпеки, а також під час зупинки на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 (в), 9.9 (б) Правил дорожнього руху.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Так, згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Згідно з п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Також відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху  технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Так, п. 31.4.3 (г) Правил дорожнього руху  передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів у яких зовнішні світлові прилади не відповідають вимогам, а саме якщо на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, полягає у порушенні правил користування ременями безпеки.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, полягає у порушенні правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, на підтвердження правомірності постанов серії БАД № 821115 та серії БАД №821116 від 10.08.2023 відповідач надав відеозаписи з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції (назви файлів « 0-02-05-7dd098be0a2d4894a9acaff7877723d522bd427fe415db0a1207», « 0-02-05-b4f83bebe0aea01aa725837d7e7ede98748b672ef88e1b5153c0»).
З наданих відеозаписів з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції (назви файлів « 0-02-05-7dd098be0a2d4894a9acaff7877723d522bd427fe415db0a1207», « 0-02-05-b4f83bebe0aea01aa725 837d7e7ede98748b672ef88e1b5153c0») неможливо встановити факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП., оскільки надані відеозаписи не містять аудіофайлу та чи особа, з якою розмовляють, є ОСОБА_1 .
Крім того, колегія суддів зважає на наступне.
Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Колегією суддів встановлено, що оскаржувані постанови серії БАД №821115 від 10.08.2023 та серії БАД №821116 від 10.08.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП, адже не містить інформації про фіксацію правопорушення технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 821115 та серії БАД № 821116 від 10.08.2023 є такими, що винесені з порушенням зазначених вище вимог закону, оскільки відповідачем не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області – залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2023 року у справі №607/15812/23 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. З. Улицький 	
Повне судове рішення складено 28.12.2023