ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 669/831/23
Провадження № 22-ц/4820/90/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року (суддя Давидюк О.І.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У серпні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 12 лютого 2022 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua) уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1049-0644, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений.
Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 15000 грн., строк кредитування 300 днів, знижена процентна ставка – 2 % в день, стандартна процентна ставка – 3 % в день.
Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 14 липня 2023 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 107 400 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 15000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 92 400 грн.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1049-0644 від 12.02.2022 у розмірі 107 400 грн. та судові витрати.
Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2022 року № 1049-0644 в розмірі 107400 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 15 000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 92 400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн.
Задовольняючи позов суд виходив з того, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором 107400 грн. підлягає стягненню з відповідача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи, відсутність належної оцінки доказів, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відмовити повністю.
В обґрунтування скарги зазначає, що докази з приводу нарахування простроченої заборгованості за нарахованими відсотками згідно укладеного кредитного договору відсутні. Заявлені позивачем суми процентів не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, тому не підлягають задоволенню. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказанного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними.
Також апелянт наголошує на несправедливості умов кредитного договору № 1049-0644 від 12.02.2022, адже позивач просив стягнути з відповідача проценти за кредитом, які значно перевищують суму кредиту.
Крім того, ОСОБА_1 заперечує факт ознайомлення його з умовами кредитування. Договір про відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту та правила відкриття кредитної лінії не містять підпису відповідача, доказів цього позивач не надав. Позивачем не доведено, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили умови надання всіх послуг, зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність.
Крім того, щодо додаткових умов кредитного договору, то до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) слід віднести запровадження воєнного стану в Україні. Законодавством передбачено, що на час дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування споживач не буде нести відповідальність перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язань за споживчим кредитом.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 12 лютого 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 1049-0644 на суму 15000 грн. зі сплатою відсотків, строком 300 календарних днів (до 09 грудня 2022 року), знижена процентна ставка 2% в день, стандартна процентна ставка 3% в день.
Відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перераховано суму кредиту в розмірі 15000 грн., згідно довідки про перерахування суми кредиту від 12.02.2022 року №1049-0644.
ОСОБА_1 в порушення умов договору кредитні кошти не повернув.
Згідно розрахунку позивача станом на 14.07.2023 року загальна заборгованість становить 107400 грн. та складається із простроченої заборгованості за кредитом 15000 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 92400 грн.
Відповідно до пункту 4.8 кредитного договору від 12 лютого 2022 року №1049-0644, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів (до 09 грудня 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.
Задовольняючи позов суд виходив з того, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором 107400 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції правильно констатував, що 12 лютого 2022 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1049-0644, за умовами якого відповідачу надано 15000 грн., який перераховано на платіжну картку, вказану відповідачем № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків, строк кредитування 300 днів (до 09.12.2022 року), знижена процентна ставка 2 % в день, стандартна процентна ставка 3 % в день.
Договір про відкриття кредитної лінії №1027-0550 підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А722» відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За змістом ч. 13 ст. 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Представлений позивачем розрахунок відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 2%, кількості днів користування ставкою 3%, основного боргу, і цілком підтверджує нарахування 92400 грн. процентів за користування кредитом.
Згідно розрахунку боргу відповідач не сплатив жодного платежу за кредитним договором.
Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, боржником не надано.
Посилання апелянта на те, що кошти в позику під проценти або в кредит можуть надавати лише фінансові установи, які потребують наявності ліцензії відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-III, є безпідставним та не можуть бути підставою для скасування судового рішення. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні ЗУ «Про банки і банківську діяльність», тому не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Апеляційним судом відхиляються доводи ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення. З матеріалів справи чітко вбачається, що позивачем до позовної заяви додано довідку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1049-0644 від 12.02.2022 року. При цьому, в матеріалах справи є відповідна довідка, яка підтверджує заборгованість ОСОБА_1 по кредиту на загальну суму 107 400 грн.
Твердження апелянта щодо застосування форс-мажорних обставин, передбачених умовами кредитного договору (запровадження воєнного стану на території України), у зв`язку з чим нараховані з 24 лютого 2022 року неустойка та інші платежі, підлягають списанню, слід відхилити. Як вбачається із матеріалів справи, позичальником нараховуються відсотки за користування кредитом в розумінні статей 1048, 1054 ЦК України. Позивач не нараховує та не заявляє вимог щодо стягнення штрафу, пені за порушення умов кредитного договору.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Оскільки, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстави для вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                   Т.О. Янчук
Л.М. Грох
О.І. Ярмолюк