УХВАЛА

06 березня 2024 року 
м. Київ

справа №9901/271/21
адміністративне провадження №П/9901/271/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді                                                            Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів          Білак М.В.,
          Єресько Л.О.,
          Мацедонської В.Е.,
          Соколова В.М.,

за участі:
секретаря судового засідання - Зайчишиної Т.В. 

представника позивача - Цимбала С.Ю., 
представника відповідача - Байдаченко О.І.,
представника третьої особи-1 - Ярка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Служби безпеки України про поновлення процесуального строку для подання до суду доказів та приєднання їх до матеріалів справи                № 9901/271/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служби безпеки України (третя особа-1), Ради національної безпеки і оборони України (третя особа-2), про визнання протиправним та скасування Указу в частині, 

установив:

У провадженні Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 9901/271/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служби безпеки України (третя особа-1), Ради національної безпеки і оборони України (третя особа-2), про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 21.04.2021           № 169/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію пункту 6 Додатку 1 до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 щодо ОСОБА_1 .

19.02.2024 через підсистему «Електронний суд» Службою безпеки України подано до Верховного Суду заяву про поновлення процесуального строку для подання до суду доказів та приєднання їх до матеріалів справи № 9901/271/21, а саме: копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 22021000000000126 від 22.04.2021; копію повідомлення про кримінальне правопорушення від 22.04.2021 № 14/4/1-7547; копію листа Управління правового забезпечення Служби безпеки України від 16.11.2023 № 16/6125-в; копію листа Головного слідчого управління Служби безпеки України від 16.11.2023 № 6/13107-с; копію протоколу про порушення митних правил № 0912/50000/23 від 10.05.2023. 

В обґрунтування заяви Служба безпеки України вказує, що у процесі розгляду справи Судом надавалась можливість подати докази на підтвердження правомірності застосування санкцій до позивача, проте, у зв`язку з існуванням законодавчих обмежень щодо розповсюдження визначених видів інформації, окремі документальні матеріали, що слугують доказами у даній справі, до суду не надсилались.

До зазначених доказів належать окремі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22021000000000126 від 22.04.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212, частиною третьою статті 258-5 та частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України.

Неможливість подання доказів у встановлений судом строк обумовлена таємницею досудового розслідування та відсутністю дозволу з боку слідчого та прокурора на розголошення таких відомостей, що регламентовано статтею 222 Кримінального процесуального кодексу України. 

У зв`язку з отриманням відповідного дозволу від Головного слідчого управління Служби безпеки України на розголошення і передачу суду та учасникам справи даних указаного досудового розслідування, заявник просить долучити до матеріалів справи вказані документи, адже вважає, що існують поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку.

У судовому засіданні 06.03.2024 представник Служби безпеки України підтримав вказану заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача не заперечила проти задоволення такої заяви.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви.

Проаналізувавши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, Верховий Суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. 

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами частин першої, другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини третьої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 

Учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою, абзацами першим, другим частини другої, частиною четвертою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За правилами частин першої, третьої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За позицією Служби безпеки України, надані документи містять інформацію щодо предмета доказування. Без дослідження цих матеріалів, які, в тому числі, стали підставою для прийняття рішення про застосування санкцій до позивача, неможливо повно, об`єктивно і всебічно з`ясувати обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Дозвіл на розголошення представлених документів у зазначеному судовому процесі Служба безпеки України отримала 16.11.2023.

За приписами частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. 

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, законодавством регламентовано право суду поновити пропущений процесуальний строк.

Ураховуючи поважність причин, через які Служба безпеки України не змогла реалізувати своє право на подання доказів для підтвердження правомірності своєї позиції у строк, встановлений судом, колегія суддів уважає за можливе задовольнити заяву Служби безпеки України, продовжити строк для подання доказів у цій справі та приєднати їх до матеріалів справи, а саме: копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження                № 22021000000000126 від 22.04.2021; копію повідомлення про кримінальне правопорушення від 22.04.2021 № 14/4/1-7547; копію листа Управління правового забезпечення Служби безпеки України від 16.11.2023 № 16/6125-в; копію листа Головного слідчого управління Служби безпеки України від 16.11.2023 № 6/13107-с.

Водночас, що стосується наданої Службою безпеки України копії протоколу про порушення митних правил № 0912/50000/23 від 10.05.2023, в якості доказу у справі, Суд зауважує таке. 

Так, із копії протоколу Судом з`ясовано, що такий складено 10.05.2023 відносно позивача, ОСОБА_1 , як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Лайн». 

Водночас, позивачем в обґрунтування заперечень проти поданої заяви Служби безпеки України, зазначено, що ОСОБА_1 звільнено з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Лайн» з 21.04.2021, на підтвердження чого Суду надано копію рішення учасника № 1/20/04/21 Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Лайн» від 20.04.2021, яким прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Лайн» з 21.04.2021 за власним бажанням, згідно його заяви; призначити на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай-Лайн» з 22.04.2021 ОСОБА_2 та копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 

Досліджуючи подані Службою безпеки України та позивачем докази на підтвердження своїх обґрунтувань, Суд дійшов висновку, що наданий Службою безпеки України доказ - копія протоколу про порушення митних правил № 0912/50000/23 від 10.05.2023, не є належним доказом в розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не охоплюється предметом доказування у цій справі. 

Так, задокументована у вищевказаному протоколі обставина адміністративного правопорушення, як і сам протокол, не містять відомостей про результати розгляду питання про притягнення особи, відносно якої його складено, до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення. 

З огляду на викладене, заява Служби безпеки України в частині приєднання до матеріалів справи копії протоколу про порушення митних правил № 0912/50000/23 від 10.05.2023 не підлягає задоволенню, а копія протоколу про порушення митних правил підлягає поверненню заявнику.  

Керуючись статтями 121, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ухвалив:

Заяву Служби безпеки України про поновлення процесуального строку для подання до суду доказів та приєднання їх до матеріалів справи № 9901/271/21 задовольнити частково.

Поновити Службі безпеки України процесуальний строк для подання до суду доказів у справі № 9901/271/21. 

Відмовити в приєднанні до матеріалів справи та повернути третій особі - Службі безпеки України доказ - копію протоколу про порушення митних правил № 0912/50000/23 від 10.05.2023. 

Інші докази приєднати до матеріалів справи № 9901/271/21. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11.03.2024.  

Головуючий                                                                         Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                                      М.В. Білак 

                                                                                Л.О. Єресько 

                                                                                В.Е. Мацедонська 

                                                                                В.М. Соколов