ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3609/23  Номер провадження 33/814/603/24	Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Старчик Є.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника – адвоката Акрітова К.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Акрітова К.К., на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 лютого 2024 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду  ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 22 серпня 2023 року о 22 годині 13 хвилин по вул. Енергетиків у м. Миргород Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «RENAULT SCENIC», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку.
В апеляційній скарзі адвокат Акрітов К.К. просить скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 лютого 2024 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що: суд першої інстанції не врахував те, що: поліцією здійснено зупинку автомобіля, яким керував  ОСОБА_1 , без визначених законом підстав, не оголошено ОСОБА_1 її причину та висунуто останньому вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з порушенням процедури його проведення, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, не залучено свідків для фіксування факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено  ОСОБА_1 його права та обов`язки лише після складання протоколу про адміністративне правопорушення; в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження вказаного вище огляду.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 і його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, водночас ОСОБА_1 підтвердив те, що він керував транспортним засобом за встановлених місцевим судом обставин, був зупинений поліцією та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки попередньо 20 серпня 2023 року вживав алкоголь (горілку); перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – відмови як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №296231 22 серпня 2023 року о 22 годині 13 хвилин ОСОБА_1 по вул. Енергетиків у м. Миргород Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «RENAULT SCENIC», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1)
Наведені вище обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 22 серпня 2023 року приблизно о 22 годині 13 хвилин ОСОБА_1 по вул. Енергетиків у м. Миргород Полтавської обл. керував транспортним засобом «RENAULT SCENIC», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. Однак ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки, який здійснюється поліцейським із використанням спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі, підтвердив зрозумілість наслідків такої відмови, а саме те, що за вказані вище дії щодо нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.8).
Окрім того, в суді апеляційної інстанції сам ОСОБА_1  підтвердив факт керування ним транспортним засобом за встановлених судом першої інстанції обставин, його зупинку поліцією та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що в силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Порушень поліцією порядку висування ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ставили би під сумнів факт учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не встановлено.
Посилання апелянта на незалучення поліцією свідків при фіксуванні правопорушення як на підставу для скасування оскаржуваної постанови є безпідставними, оскільки за змістом ч.2 ст.266 КУпАП, п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, залучення двох свідків здійснюється лише при відсутності факту застосування технічних засобів відеозапису. У даному ж випадку поліцією забезпечено повне відеофіксування обставин справи (вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і процедуру оформлення матеріалів провадження щодо нього), а тому підстави для висновку про порушення процедури огляду через незалучення двох свідків для фіксації даного правопорушення відсутні.
Відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Усупереч доводам апелянта, даними відеозаписів та пам`ятки, засвідченої підписом ОСОБА_1 , підтверджено те, що поліцією на місці зупинки було роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, із дотриманням, у тому числі положень ч.4 ст.256 КУпАП. Цими правами  ОСОБА_1  за виявленого бажання мав безперешкодну можливість скористатись та ефектино їх реалізовувати (а.с.2, 5). Окрім того, можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, ОСОБА_1 і його представнику було надано під час провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, у ході чого вони мали змогу навести доводи щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які не знайшли свого підтвердження в ході перевірки справи в апеляційному порядку. 
Також у матеріалах справи наявне письмове направлення ОСОБА_1 на проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, який не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження цього огляду, що зафіксовано відеозаписами, через доводи апеляційної скарги про протилежне є необгрунтованими.
Водночас питання щодо підстави зупинки автомобіля не є конструктивною ознакою диспозиції ч.1 ст.130КУпАП і відповідно відсутність у матеріалах справи відомостей з приводу зупинки ОСОБА_1 поліцією, на що посилається апелянт, не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , оскільки не спростовує факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, тобто наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, викладені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
За таких обставин, доводи та підстави, з яких ставиться питання про закриття провадження щодо  ОСОБА_1  на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є неспроможними.
Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на  ОСОБА_1  стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Акрітова К.К., залишити без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун