ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2132/20                  Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І. 
Номер провадження: № 22-ц/819/146/24                  Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року                                                         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді        Майданіка В.В.,
суддів:                        Кутурланової О.В.,
                               Орловської Н.В.,

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство "Кредобанк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції";
відповідач –  ОСОБА_1 , 
       
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гонтаренка Артема Костянтиновича, діючого від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Кузьміної О.І. в м. Херсоні, дата складення повного тексту рішення – не зазначено, у справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

03 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 115 690,11 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2 102,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 039,00 грн, а також витрати, пов`язані із явкою представника позивача до суду, в розмірі 5 000,00 грн.

       Позов обґрунтований наступним.
04.07.2018 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № CL?119135, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 100 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 37044141 від 04.07.2018 року, меморіальним ордером № 37044152 від 04.07.2018 року та випискою руху коштів по рахунку. 
Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. 
Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000,00 грн, а відповідач зобов`язався за користування кредитом сплачувати позивачу відсотки у розмірі 49,9 %. Станом на 16.01.2020 року заборгованість за договором відповідачем не погашена. Загальна сума заборгованості по договору становить 115 690,11 грн, яка складається з 93 776,69 грн – сума заборгованості за кредитом; 19 948,49 грн – сума заборгованості за відсотками; 1 964,93 грн – пеня. 
22.11.2019 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу вих. № 1353905 від 22.11.2019р щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем отримана особисто, однак повністю проігнорована.
У зв`язку із зазначеним просив задовольнити позовні вимоги.

       Ухвалою суду першої інстанції від 21.02.2020 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом (а.с.51).

У своєму клопотанні до суду першої інстанції позивач просить розгляд справи проводити за його відсутності. (а.с.57-58).

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2020 року позов було задоволено частково. Зокрема, з відповідача на користь позивача було стягнуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-119135 від 04.07.2018 року суму коштів в розмірі 115 690,11 грн, яка складається з 93 776,69 грн – сума заборгованості за кредитом; 19 948,49 грн – сума заборгованості за відсотками; 1 964,93 грн – пеня, а також було стягнуто судові витрати в розмірі 2 102,00 грн. В іншій частині (а саме в частині вимоги про стягнення 15 039,00 грн витрат на правову допомогу та 5 000,00 грн витрат у зв`язку із явкою представника позивача до суду) у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Херсонського міського суду від 22.09.2021 року було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, було замінено стягувача у виконавчому провадженні – Акціонерного товариства "Кредобанк" – його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у виконанні зазначеного рішення у вказаній справі № 766/2132/20 (а.с.105-106). 

Ухвалою цього ж суду від 02 лютого 2024 року було залишено без задоволення заяву адвоката Гонтаренка Артема Костянтиновича, діючого від імені ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконуються умови вказаного кредитного договору та станом на 16.01.2020 року утворилась заборгованість у сумі 115 690,11 грн, яка складається з 93 776,69 грн – сума заборгованості за кредитом; 19 948,49 грн – сума заборгованості за відсотками; 1 964,93 грн – пеня. А тому заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 115 690,11 грн підлягають задоволенню на підставі ст.ст.526, 610, 611, 612, 625, 629, 1054 ЦК України.
Також суд виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог про стягнення 15 039,00 грн витрат на правову допомогу та 5 000,00 грн витрат у зв`язку із явкою представника позивача до суду, оскільки належними доказами вказані витрати позивачем не доведені.
На вказане заочне рішення адвокатом Гонтаренком Артемом Костянтиновичем, діючим від імені ОСОБА_1 , подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування в частині задоволених позовних вимог й ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема зазначив, що суд залишив поза увагою те, що відповідач не знав про існування цього спору, оскільки документи з суду не отримував, тобто відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що призвело до порушення його права щодо принципу змагальності сторін.
Також вказав, що суд не звернув увагу на те, що з урахуванням змісту кредитного договору № CL-119135 від 04.07.2018 року, паспорту споживчого кредиту зазначений кредитний договір є споживчим кредитом. А тому боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку, оскільки загальний зміст поняття "повідомлення" передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Такий правовий висновок у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61- 22164св19), від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19 (провадження № 61- 6141св20). Однак, відповідачу ОСОБА_1 досудової вимоги за № 1353905 від 22.11.2019 року щодо виконання договірних зобов`язань вручено не було, оскільки рекомендоване повідомлення про вручення містить підпис не відповідача, а його дружини, яка не має жодного відношення до правовідносин сторін і яка не повідомляла відповідача про отримання нею вимоги, адже відповідач з нею вже тривалий час не спілкується та і врешті вона і не зобов`язана була передавати поштове відправлення відповідачу. Більше того, як зазначив, з наявних матеріалів справи неможливо встановити, що саме відправлялось банком і було отримано дружиною відповідача, оскільки позивачем не надано опису вкладення до поштового листа.
Також, зазначив, що судом не було враховано й того, що вказана вище досудова вимога щодо дострокового погашення заборгованості не містить інформацію за основною сумою заборгованості та процентами, а лише вказана сума для погашення заборгованості у розмірі 109 783,85 грн, а не поточна/прострочена заборгованість, яку необхідно сплатити за тілом та процентами.
Також вказав, що поза увагою суду залишилось і те, що для дострокового стягнення в судовому порядку заборгованості за вказаним кредитним договором має передувати направлення кредитодавцем позичальнику письмової вимоги про дострокове повернення кредиту і отримання позичальником такої вимоги, оскільки в кредитному договорі сторони передбачали, що обов`язок з дострокового повернення кредиту у позичальника виникає після отримання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Таким чином, враховуючи, що кредит надавався на споживчі цілі, строк його повернення не настав на час звернення з позовом до суду (дата повернення кредиту 03 липня 2023 року, що вказано в п.2.3. кредитного договору № CL-119135 від 04.07.2018 року), в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання саме позичальником (відповідачем) досудової вимоги про дострокове повернення кредиту, то у суду були відсутні правові підстави для дострокового стягнення усієї суми кредиту. 
Як наслідок, зазначив, що у цій справі підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період з 04 липня 2018 року по 16 січня 2020 року (дата розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви), яка відповідно до вказаного розрахунку становить 6 544,28 грн (прострочена сума заборгованості в розмірі 4 149,31 грн (показники колонки 6 в розрахунку заборгованості) + 430,04 грн нараховані відсотки на прострочену суму заборгованості (показники колонки 8 в розрахунку заборгованості) + 1 964,93 грн пені). В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Отже, судове рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог та не оскаржується в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення 15 039,00 грн витрат на правову допомогу та 5 000,00 грн витрат у зв`язку із явкою представника позивача до суду.

       Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

04.07.2018 року між ПАТ "Кредобанк" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-119135, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн зі сплатою 49,99 % річних за користування кредитом (а.с.8-13).

За умовами вказаного договору:
--- позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежів строк та на умовах, визначених договором (пункт 1); 
--- встановлено термін кредитування, а саме 60 місяців, терміном до 03.07.2023 року (пункт 3.2);
--- кредит видано на наступні цілі – на поточні потреби в сумі 33 579,63 грн, на погашення кредитної заборгованості позичальника перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 66 420,37 грн (пункт 2.4);
--- рекомендується позичальнику перераховувати кошти з 28 по 04 число кожного місяця (пункт 2.9);
--- встановлена процентна ставка за договором в 49,99 % річних (пункт 4.1);
--- передбачено сплату комісії за надання послуг (пункти 2.10, 4.3, 4.7). 

У пункті 3.3. кредитного договору зазначено, що банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника у випадку: передбаченому п.4.11. кредитного договору; прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць; порушення позичальником істотних умов кредитного договору, зокрема: надання для здійснення платежів документів, що не відповідають вимогам законодавства України та встановленим в банку правилам; представлення позичальником у банк для отримання кредиту документів/інформації, що виявились недостовірними; невиконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором. 
Відповідно до п.6.3 кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум – ануїтетного платежу (розмір якого визначаються п.6.2 Кредитного договору). 

Відповідно до п.6.9. кредитного договору банк у випадках, передбачених п.3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Пунктом 6.10. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п. п. 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.6.9. Кредитного договору). 

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконання грошового зобов`язання позивальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника.

Наявний Паспорт споживчого кредиту відповідно до зазначеного кредитного договору (а.с.16).

Меморіальні ордери № 37044141 від 04.07.2018р на суму 66 420,37 грн та № 37044152 від 04.07.2018р на суму 33 579,63 грн підтверджують отримання відповідачем від позивача суми кредиту 100 000,00 грн (а.с.26, 27).

Наявний рух коштів по рахунку з 04.07.2018р по 16.01.2020р, який також підтверджує отримання відповідачем від позивача вказаних кредитних коштів в сумі 100 000,00 грн (а.с.28-31).

22.11.2019 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу вих. № 1353905 від 22.11.2019р, в якому банк повідомив відповідача про невиконання ним умов кредитного договору в частині сплати кредиту та процентів. Повідомлено, що станом на 22.11.2019р загальна сума заборгованості за кредитом становить 109 783,85 грн, у тому числі прострочена – 18 612,00 грн. Повідомлено, що у такому випадку (прострочення погашення кредиту) банк вправі вимагати повернення кредиту. Відтак банк вимагає сплатити заборгованість в розмірі 109 783,85 грн протягом 30 календарних днів. Також повідомлено, що при виконанні умов кредитного договору дана вимога вважається інформаційним повідомленням та не змінює права і обов`язки сторін. Крім того повідомлено, що при здійсненні погашення боргу прохання уточнювати суму заборгованості, що буде розрахована на дату оплати, разом з пенею. Було попереджено, що у разі непогашення належної до сплати заборгованості у вказані терміни, буде ініційоване примусове стягнення сум боргу в судовому порядку (а.с.32).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказане повідомлення-вимогу вручено 26.11.2019 року за адресою проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ) дружині останнього (а.с.34).

Отримавши вказане повідомлення-вимогу вих. № 1353905 від 22.11.2019р щодо дострокового погашення заборгованості, протягом 30 календарних днів не усунув вказані порушення.

       Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями ст.1050 ЦК України:
--- якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина 1);
--- якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2).

Відповідно до положень ст.625 ЦК України:
--- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1);
--- боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2).

Текст статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" був викладений у новій редакції Законом України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII "Про споживче кредитування", що набрав чинності 10 червня 2017 року.

Вказаний Закон України "Про споживче кредитування" не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Апеляційний суд вважає, що в силу положень ч.3 ст.89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Установивши, що відповідачем не виконуються умови вказаного кредитного договору та станом на 16.01.2020 року утворилась заборгованість у сумі 115 690,11 грн, яка складається з 93 776,69 грн – сума заборгованості за кредитом; 19 948,49 грн – сума заборгованості за відсотками; 1 964,93 грн – пеня, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув вказану суму заборгованості. Адже, як встановлено, відповідач не виконав письмову вимогу-повідомлення, яка була направлена йому банком до пред`явлення позовної вимоги.

Апеляційний суд вважає вказану вимогу-повідомлення такою, що має правові наслідки, адже вона направлена позичальнику у відповідності до умов укладеного між сторонами договору за відповідною адресою позичальника, вказаною ним самим у договорі, і була належним чином вручена адресату. Зазначення про її вручення дружині позичальника не спростовує факту її вручення позичальнику, враховуючи встановлені обставини та проживання відповідача за вказаною адресою. Пункти 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачають вручення відповідних поштових відправлень адресату, а у разі його відсутності – повнолітньому члену сім`ї.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-119135 від 04.07.2018 року сума коштів в розмірі 115 690,11 грн, яка складається з 93 776,69 грн – сума заборгованості за кредитом; 19 948,49 грн – сума заборгованості за відсотками; 1 964,93 грн – пеня.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростований.

Отже, суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, висновки якого не спростовані.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.
Зокрема не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неповідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Зокрема, судова повістка відправлена на належну адресу та вручена повнолітньому члену сім`ї (а.с.56), що відповідно до пунктів 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить про належне вручення судової повістки відповідачу. Крім того, відповідач також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.54).
Також підлягають залишенню поза увагою й посилання скаржника на невручення відповідачу банком досудової вимоги (вимогу-повідомлення), а відтак і на відсутність підстав для дострокового стягнення в судовому порядку заборгованості. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що вказана вимога-повідомлення є такою, що має правові наслідки, адже вона направлена позичальнику у відповідності до умов укладеного між сторонами договору за відповідною адресою позичальника, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34). Зазначення про її вручення дружині позичальника не спростовує факту її вручення позичальнику, положення пунктів 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, які передбачають вручення відповідних поштових відправлень адресату, а у разі його відсутності – повнолітньому члену сім`ї. При цьому також апеляційний суд звертає увагу й на те, що у самому вказаному рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення чітко зазначено про те, що направлено саме вимогу № 1353905. Відтак не можуть вважатися належними наведені у скарзі розрахунки про суму заборгованості, яка підлягає стягненню, а саме за період з 04 липня 2018 року по 16 січня 2020 року (дата розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви), яка відповідно до вказаного розрахунку становить 6 544,28 гривень. 
Крім того, слід відхилити посилання скаржника на те, що досудова вимога щодо дострокового погашення заборгованості не містить інформацію за основною сумою заборгованості та процентами, а лише вказана сума для погашення заборгованості у розмірі 109 783,85 грн. При цьому апеляційний суд враховує те, що вимога-повідомлення містить дані про загальну суму заборгованості за кредитом, а саме 109 783,85 грн, а також прострочену, яка є її складовою, а саме 18 612,00 грн. Крім того, вимога-повідомлення містить інформацію про те, що при здійсненні погашення боргу позичальнику слід уточнювати суму заборгованості, що буде розрахована на дату оплати, разом з пенею.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гонтаренка Артема Костянтиновича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 26 березня 2024 року.

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                   В.В. Майданік

Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         О.В. Кутурланова

                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Н.В. Орловська