ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1109/24 Справа № 211/2047/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 211/2047/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Криворізька міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги   позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Денис Олександрович, відповідача Криворізької міської ради, третіх осіб ОСОБА_2 та Міністерства юстиції України на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року, яке ухвалене суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 жовтня 2023 року, -       
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Криворізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство юстиції України, про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24 березня 2021 року «Про задоволення скарги», який уточнив у грудні 2021 року.
Позовна заява, з урахуванням уточнень до неї, мотивована тим, що на підставі договору дарування від 20.08.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1209, позивач набув у приватну власність незавершене будівництво будівель та споруд автостоянки, а саме: незавершене будівництво будівель та споруд АВТОСТОЯНКИ, відсоток готовності об`єкта 95%. яке складається з: будівлі сторожки літ.А-2, загальною площею 18,1 кв.м; літ. Б-вбиральня: поз. № 1 - №3-огорожі; поз. №2-ворота; поз.І-замощення.
20.08.2018 року, на підставі відповідного рішення приватного нотаріуса Меньшикової К.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис про право власності під індексним номером: 42621965 від 20.08.2018 року.
У травні 2020 року, через секретаря Криворізької міської ради Маляренка С.В., до Міністерства юстиції України було подано скаргу від 12.05.2020 року на рішення державного реєстратора Колесник І.М. та приватного нотаріуса Меньшикової К.О. 
За результатами розгляду даної скарги, 01.03.2021 року Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 17.08.2018 року за № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М. В іншій частині вимог Криворізької міської ради відмовити. 
24.03.2021 року Міністерством юстиції України на підставі висновку Комісії видано наказ № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», на підставі якого скасовано рішення від 17.08.2018 року № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., виконання п. 2 Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. 
Позивач вважає цей наказ незаконним, оскільки він виданий без дотримання встановлених вимог до його розгляду, а саме: порушена процедура повідомлення особи, стосовно якої розглядалася скарга, не перевірена наявність судових справ у судах з приводу нерухомого майна, порушений строк та порядок розгляду скарги.
Так, на підставі наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24.03.20, 21 скасовано рішення державного реєстратора Колесник І.М. від 17.08.2018 № 42589904 про первісну державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва будівель та споруд автостоянки за ОСОБА_2 , а тому, на думку Криворізької міської ради, з цього слідує, що подальше відчуження і реєстрація права власності за ОСОБА_3 та за позивачем відбулось незаконно. 
Зазначає, що предметом розгляду у даній справі є не стільки дії та рішення Міністерства юстиції України, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, а у даному випадку наявний приватний інтерес позивача щодо порушення його прав саме відповідачем, який має намір скасувати його право власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці, яка знаходиться у власності відповідача, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.  В свою чергу, оскаржуваний Наказ Міністерства юстиції України стосується прав та інтересів визначеного в ньому кола осіб, зокрема позивача, відповідача та третіх осіб зазначених у позові. 
За таких обставин, наполягає на тому, що діями Криворізької міської ради порушується право власності позивача, яке у розумінні ст. З Конституції України, статті 321 ЦК України, та статті 1 Першого протоколу до Конвенції є непорушним. Криворізька міська рада не визнає за позивачем існуюче право власності та наразі оспорює таке право власності у суді у рамках судової справи №211/5176/21, посилаючись на наказ Міністерства юстиції України, а тому, вочевидь у позивача існує інтерес, у тому, щоб скасувати (визнати незаконним) наказ Міністерства юстиції України, як такий, що порушує його права та інтереси. 
Позивач є власником об`єкта незавершеного будівництва будівель та споруд автостоянки, а тому, будь-які дії відповідача чи рішення і накази третіх осіб, що стосуються такої власності позивача безпосередньо впливають на його майнові інтереси. 
Надані представником Міністерства юстиції України усі документи і матеріали, які розглядала Колегія Міністерства юстиції України не містять доказів дотримання Мін`юстом вимог п.11 Порядку №1128 щодо повідомлення заінтересованих осіб, в тому числі позивача, про час і місце засідання колегії.
Так, відповідно до п.11 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у п.10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мінюсту та додатково одним з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). 
Проте, надані представником Міністерства юстиції України усі документи і матеріали, які розглядала Колегія Міністерства юстиції України не містять таких підтверджень. У Колегії Міністерства юстиції України були достатні правові підстави для відмови у задоволенні скарги відповідача, на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, оскільки наявність судового спору щодо нерухомого майна виключає компетенцію Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг на дії та рішення реєстратора щодо такого нерухомого майна. 
Також, у відповідності до пункту першого та восьмого частини восьмої статті 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета підстав; закінчився встановлений законом строк подачі скарги. 
Отже, приймаючи спірний Наказ, Міністерство юстиції України діяло із порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки Колегія Міністерства юстиції України не врахувала наявність судових спорів що мають відношення до розміщення нерухомого майна на земельній ділянці відповідача, що виключає компетенцію Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг на дії та рішення реєстратора щодо такого нерухомого майна. 
Таким чином, відповідач, будучи власником земельної ділянки мав всі належні інструменти для перевірки інформації щодо власної земельної ділянки. 
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. При цьому, загальними засадами державної реєстрації речових прав є відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом. При цьому, для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі. Інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства (частини 1-2 статті 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідач, маючи всі належні правові інструменти, не вчинив жодних дій, спрямованих на перевірку наявності та/або відсутності порушення своїх прав, при цьому, будучи власником земельної ділянки, мав би цікавитися станом іншого речового права відносно належної йому земельної ділянки. 
Проте, незважаючи на загальнодоступність відомостей про інше речове право, та обов`язок відповідача, будучи власником, слідкувати та цікавитися станом належних йому земельних ділянок, останній не надав належного пояснення тому, що заважало йому ознайомитися та звернутися зі скаргою у 60-ти денний строк,  а звернулись із пропуском такого строку більш ніж 1,5 років, отже, неуважність та необачність щодо власного майна відповідача не може бути підставою для поновлення процесуальних строків. 
Міністерство юстиції України не звернуло увагу та у своєму оскаржуваному наказі жодним чином не висвітлило факт пропуску відповідачем визначеного законодавством строку на оскарження рішень державних реєстраторів. 
Таким чином, у позивача та третіх осіб виникли правомірні очікування того, що відповідачу відомо про внесені відомості та він з ними цілком погоджуються.
Твердження представника відповідача про те, що вони не могли довідатись про вказані обставини раніше, оскільки власники земельних ділянок не зобов`язані щоденно входити в реєстр речових прав на нерухоме майно та перевіряти земельні ділянки є безпідставними, адже в даному випадку, мова йде про пропуск відповідачем строків звернення зі скаргою більш ніж на 1,5 року, що в умовах одночасного, на думку відповідача, закінчення строку оренди та наявності судового спору про звільнення земельної ділянки, повинно було б спонукати відповідача до більш ретельного моніторингу становища власного майна. 
При цьому, у своїх висновках Колегія Міністерства юстиції України жодним чином не досліджувала і не спростовувала питання пропуску відповідачем строків звернення зі скаргою на дії державного реєстратора та нотаріуса, хоча, як вбачається із пояснень (заперечень) ОСОБА_2 (копії яких надані до матеріалів нашої справи представником Міністерства юстиції України), такі заперечення і зауваження подавались до Колегії Міністерства юстиції України. 
Станом на 17.08.2018 року (тобто, на час прийняття рішення державного реєстратора Колесник І.М. від 17.08.2018 № 42589904) інформація про наявність речового права на земельну ділянку під таким об`єктом була відображена у реєстрі Державного земельного кадастру та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що свідчило про наявність договірних відносин між відповідачем та вервісним власником ОСОБА_2 . 
Заява відповідача про припинення у первісного власника - ОСОБА_2 речового права на земельну ділянку під таким об`єктом до цього часу державному реєстратору не була подана, а тому, відомості про припинення такого речового права у державних реєстрах відсутні. 
При цьому, слід враховувати, що у державного реєстратора Колесник І.М. не було підстав та повноважень перевіряти дійсність права користування земельною ділянкою (закінчення строку дії договору оренди між Відповідачем та Первісним власником - ОСОБА_2 . 
Згідно положень ч. ч. 2 - 4 статті 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. 
У розумінні положень ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктами 64, 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний реєстратор перевіряє відповідні державні реєстри і якщо у них наявна інформація про зареєстроване речове право оренди під таким об`єктом нерухомості, то зазначене є підставою для проведення подальших реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва. 
Так, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій), для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку). 
Згідно з пунктами 64, 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва. 
Також, слід зауважити, що автоматичне припинення договору оренди в частині оренди попереднім власником будівлі на сьогодні не передбачає можливості внесення змін до відповідних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, внаслідок чого орендарем земельної ділянки продовжує значитися попередній власник будівлі. 
Окрім того, у Державному реєстрі речових прав строк дії договору поновлюється, якщо відсутня заява про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення строку дії договору оренди землі. 
Положеннями профільного Законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачена обов`язкова державна реєстрація як виникнення, переходу, так і припинення речових прав на нерухоме майно.
При цьому, державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
В той же час, слід враховувати, що 31.07.2018, за заявою відповідача, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачем, що в свою чергу зумовило відображення у всіх реєстрах відомостей про наявність діючого речового права оренди земельної ділянки за ОСОБА_2 . 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги».
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 «Про задоволення скарги» - задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року.
Стягнуто з Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.
Стягнуто з Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 74913 гривень 60 копійок.
Стягнуто з Криворізької міської ради на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 75000 гривень 00 копійок.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., просить змінити (доповнити) мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, виклавши його мотивувальну частину у новій редакції, з урахуванням даої апеляційної скарги, позовної заяви та у цілому позиції позивача у справі. Змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції. Зазначивши про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції повинен був у судовому рішенні відобразити те, що ще з 31 серпня 2018 року відповідачу було відомо про державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди на земельній ділянці Криворізької міської ради, яке було зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора Дніпропетровської області філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М. №42589904 від 17 серпня 2018 року. Наполягає на тому, що суд не повністю відобразив у рішення та не надав належну оцінку усім доказам, які підтверджують факт обізнаності Криворізької міської ради про державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди на земельній ділянці ще 18 серпня 2018 року, що мало бути покладено в основу судового рішення.
Поза увагою суду залишилась та обставина, що рішенням Конституційного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 3-270/2019 (6302/19) визнано неконституційним положення статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яке надавало повноваження Міністерству юстиції позбавляти особу права власності, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. 
Вказує на наявність у судовому рішенні взаємовиключних протиріч.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач Криворізька міська рада просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану.
Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., не скористалися.
Крім того, позивачем ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі відповідач Криворізька міська рада просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що правомірність дій державного реєстратора доведена не була та скасовано по суті правильний та справедливий наказ Міністерства юстиції України, адже факт наявності договірних правовідносин між Криворізькою міською радою та ОСОБА_2 (третя особа на стороні позивача) станом на 17 серпня 2018 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:03:001:0222 встановлений не був. В рамках даної справи позивачем ОСОБА_1 не доведено, яким чином його права були порушені прийняттям Міністерством юстиції України спірного наказу, які саме правовідносини за результатами його прийняття виникли, змінились чи припинились відносно позивача ОСОБА_1 та не вказано, яке саме порушене право потребує захисту. Єдиною заявленою позивачем вимогою є вимога про визнання наказу незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України. Разом з тим, відповідачем по справі визначено Криворізьку міську раду – власника земельної ділянки на якій розміщено незавершене будівництво автостоянки, однак, остання не може вважатися належним відповідачем за позовною вимогою про скасування наказу Міністерства юстиції України, яка є єдиною заявленою у цій справі. Також, жодних доказів того, що строк розгляду скарги Криворізької міської ради порушив права та інтереси ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Під час розгляду справи не було встановлено яким чином строк розгляду скарги вплинув на правильність висновку Комісії з розгляду скарги. Посилаючись на висновок Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 310/1702/20, вважає повідомлення ОСОБА_1 шляхом розміщення оголошення про дату та час розгляду Комісією скарги на офіційному сайті Мінюсту є належним способом, котрий передбачений п. 10 Порядку. Станом на момент прийняття оскаржуваного наказу, судові справи з предмету спору щодо незавершеного будівництва та споруд автостоянки були відсутні, водночас спори з приводу користування земельною ділянкою не є тотожними спору відносно нерухомого майна на ньому розміщеному. Суд першої інстанції безпідставно не врахував під час розгляду даної справи висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 травня 2023 року у справі № 310/1702/20, де суд касаційної інстанції зробив висновок, що в порядку цивільного судочинства суди не оцінюють дефекти процедури ухвалення рішень Міністерством юстиції України, які не впливають на розгляд скарги на дії державного реєстратора по суті. Вказує, що суд першої інстанції скасував оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України, встановивши при цьому факт дій Колегії Міністерства юстиції України у спосіб та у межах повноважень, що в свою чергу не відповідає принципу законності судового рішення.
Щодо стягнення з Криворізької міської ради витрат на правову допомогу на користь позивача ОСОБА_1 та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують складання процесуальних документів особисто адвокатом так і факту надання інших видів правової допомоги позивачу ОСОБА_2 , тому ці вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, а також неспівмірними із предметом спору. При цьому, правовий супровід третьої особи не вимагає істотних зусиль, у зв?язку з чим відповідач наголошує на не співмірність заявлених витрат з обсягом виконаних робіт, часом витраченим адвокатом та складністю справи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача Криворізької міської ради, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану, задовольнивши апеляційну скаргу сторони позивача у справі.
Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача Криворізькоїї міської ради не скористалися.
В апеляційній скарзі третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з Криворізької міської ради на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 75000 гривень 00 копійок та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення клопотання ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі – 4 000,00 доларів США.
Апеляційна скарга мотивована тим, що витрати на правову допомогу є обґрунтованими, співмірними та доведеними, тому підлягають відшкодуванню у повному обсязі та у розмірі 4 000 доларів США, а зменшення їх судом до 75 000,00 грн. є безпідставним. 
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу третьої оосби на стороні позивача ОСОБА_2 не скористалися.
В апеляційній скарзі третя особа на стороні відповідача Міністерство юстиції України просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з?ясування всіх обставин справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  суд першої інстанції не взяв до уваги, що винесений Міністерством юстиції України наказ є правомірним. Відповідно до умов оренди земельної ділянки від 14.08.2009 року, право оренди ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:03:001:0222, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, припинилися 16.09.2014 року. Відповідачем не було порушено вимог, передбачених частиною 3 статті 37 Закону № 1952, Колегія Міністерства правомірно прийняла скаргу до розгляду. Зазначає, що право власності на незавершене будівництво будівель та споруд автостоянки ОСОБА_1 не було порушено, так як договір дарування не скасований та на сьогодення є чинним. Колегія Міністерства юстиції України розглядала скарги Криворізької міської ради на дії та бездіяльність державного реєстратора, яка при державній реєстрації права власності на незавершене будівництво будівель та споруд автостоянки допустила порушення вимог Закону № 1952, оскільки воно прийнято на підставі документів, з яких не вбачається наявність у заявника (первісного власника) діючих прав на земельну ділянку під об`єктом незавершеного будівництва. При цьому, Колегією Міністерства юстиції не досліджувалися та не перевірялися об?єктивні та суб?єктивні фактори, які сприяють реалізації особою права на оскарження дій державного реєстратора, що є необхдіним для з?ясування дати, з якої розпочинається відлік. Вважає, що строк розгляду скарг Криворізької міської ради не пропущений, а скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Порушення суто формальні, взагалі не впливають на дійсність рішення адміністративного органу. Верховний Суд у справі №806/3810/17 ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18. Оскільки, Колегією Міністерства юстиції було встановлено порушення майнових прав відповідача через реєстраційні дії державного реєстратора Колесник І.М., Колегія на законних підставах частково задовольнила скаргу та скасувала рішення державного реєстратора Колесник І.М. від 17.08.2018 № 42589904 про первісну державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва будівель та споруд автостоянки за ОСОБА_2 .
Крім того, вважає необгрунтованим та недоведеним розмір витрат на професійну правничу допомогу, які стягнуто на користь  ОСОБА_1  в розмірі 74913 гривень 60 копійок та на користь  ОСОБА_2  витрати на правову допомогу в розмірі 75000 гривень 00 копійок. В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують складання процесуальних документів особисто адвокатом так і факту надання інших видів правової допомоги третій особі на стороні позивача ОСОБА_2  , а Договір №2 від 26 лютого 2021 року ніякого відношення до даної справи немає.
У відзиві на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану, задовольнивши апеляційну скаргу сторони позивача у справі.
Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України не скористалися.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Лісового Д.О., та третю особу на стороні позивача ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційних скарг позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 , заперечуєчи проти задоволення апеляційних скарг відповідача Криворізької міської ради та третьої особи на стороні відповідача Міністерства юстиції України, вважаючи їх безпідставними та необгрунтвоаними, представників відповідача Криворізької міської ради – Скляр Н.М. та третьої особи на стороні відповідача Міністерства юстиції України – Стельмаха І.В., які, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги відповідача Криворізької міської ради та третьої особи на стороні відповідача Міністерства юстиції України, як законні та обгрунтовані, та просили залишити без задоволення апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 , задоволенню не підлягають, апеляційні скарги відповідача Криворізької міської ради та третьої особи на стороні відповідача Міністерства юстиції України – підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що, на підставі договору дарування від 20.08.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1209, позивач набув у приватну власність незавершене будівництво будівель та споруд автостоянки, а саме: незавершене будівництво будівель та споруд АВТОСТОЯНКИ, відсоток готовності об`єкта 95%. яке складається з: будівлі сторожки літ.А-2, загальною площею 18,1 кв.м; літ. Б-вбиральня: поз. № 1 - №3-огорожі; поз. №2-ворота; поз.І-замощення.
20.08.2018 року, на підставі відповідного рішення приватного нотаріуса Меньшикової К.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис про право власності під індексним номером: 42621965 від 20.08.2018 року.
У травні 2020 року, через секретаря Криворізької міської ради Маляренка С.В., до Міністерства юстиції України було подано скаргу від 12.05.2020 року на рішення державного реєстратора Колесник І.М. та приватного нотаріуса Меньшикової К.О.
01.03.2021 року Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 17.08.2018 року за № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М. В іншій частині вимог Криворізької міської ради відмовити.
24.03.2021 року Міністерством юстиції України на підставі висновку Комісії видано наказ № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», на підставі якого скасовано рішення від 17.08.2018 року № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., виконання п. 2 Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанії виходив з того, що з тексту Наказу та Висновку не вбачається що Міністерством юстиції України досліджувалось питання дотримання Криворізькою міською радою строків на подачу відповідної скарги. Розгляд скарги відповідача відбувся із порушенням строків, передбачених п. 14 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Постанови КМУ «Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» від 25.12. 2015 № 1128 та статті 20 Закону України «Про звернення громадян». Колегія Міністерства юстиції України при розгляді скарги Криворізької міської ради не врахувала наявність судових спорів, щодо нерухомого майна та права користування земельною ділянкою. Також, для розгляду скарги Криворізької міської ради Штефана О.З. запрошено не було, матеріали скарги йому не надсилались. Міністерством юстиції України не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували здійснення додаткового повідомлення позивача про дату, час і місце засідання Колегії в способи, визначені пунктом 10 вказаного Порядку.
Враховуючи складність справи, кількість судових засідань, а також тривалість судових засідань, ціну позову з урахуванням вимог розумності та справедливості, сума судових витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною в розумінні частини 4 статті 137 ЦПК України, а також враховуючи заперечення сторони відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 судових витрат, які складаються із витрат оплати судового збору – 908,00 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 74913,60 гривень, та на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 75000,00 гривень.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦКУкраїни).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦКУкраїни).
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦКУкраїни).
Відповідно до частин першої, дев`ятої, десятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПКУкраїни).
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а, від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24 березня 2021 року «Про задоволення скарги».
Міністерство юстиції України є органом державної виконавчої влади, до повноважень якого належить розгляд скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії, на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мінюсті. За результатом розгляду цих скарг Мінюст у межах своїх повноважень приймає обов`язки до виконання рішення у вигляді наказів, що є нормативно-правовими актами Мінюсту, які можуть бути оскаржені до суду.
Колегія з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України є постійно діючим консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України та його територіальних управліннях, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (зі змінами), здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців і громадських формувань. За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегія формує висновок, а Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.
Згідно з частиною 10 статті 34 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до пункту 17 Порядку № 1128 у разі скасування судом рішення Міністерства юстиції України про задоволення скарги у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України не пізніше наступного робочого дня з дня надходження судового рішення також забезпечує внесення відповідних відомостей до реєстрів відповідно до закону.
Отже, наказ Міністерства юстиції України може бути оскаржений до суду згідно з прямою вказівкою закону, і відповідати за таким позовом має саме Міністерство юстиції України (належний відповідач), як орган влади, що прийняв відповідне рішення.
Аналогічну позицію містить постанова Верховного Суду від 11.10.2021 у справі № 910/5971/20.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Криворізька міська рада у спорі про скасування рішення Міністерства юстиції України, в якому така вимога заявлена як основна, є неналежним відповідачем.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у випадку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Відтак, належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про скасування наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24 березня 2021 року «Про задоволення скарги» задоволенню не підлягають.
При цьому, наведені обставини не позбавляють позивача можливості захистити свої права, шляхом звернення до суду з позовом, правильно визначивши суб`єктний склад учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2, 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В разі відмови в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.
У зв`язку із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, з позивача ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради та Міністерства юстиції України підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційних скарг у розмірі по 1 3 62,00 грн.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові – на позивача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави
Оскільки, у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 та третьою особою на стороні позивача ОСОБА_2 , на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів задовольняє апеляційні скарги відповідача Криворізької міської ради та третьої особи на стороні відповідача Міністерства юстиції України та залишає без задоволення апеляцйні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Д.О., та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги відповідача Криворізької міської ради та третьої особи на стороні відповідача  Міністерства юстиції України– задовольнити.
Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лісовий Денис Олександрович, та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи:  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , Міністерство юстиції України, про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24 березня 2021 року «Про задоволення скарги»-відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 (нуль) копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Міністерство юстиції України судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2024 року.

Головуючий: 

Судді: