ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року	Львів	Справа № 461/7216/23 пров. № А/857/19870/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Пліша М. А., 
з участю секретаря судового засідання –      Єршової Ю. С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року у справі № 461/7216/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Зубачик Н. Б.,
час ухвалення рішення - 19.10.2023 року,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення –  не зазначено,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача – Львівської митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0921/20900/23 від 22 серпня 2023 року. 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Змінено захід стягнення накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці Кравченка Т.В. від 22 серпня 2023 року зі штрафу у розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 93403 (дев`яносто три тисячі чотириста три) грн 20 коп., на штраф у розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 21922 (двадцять одну тисячу дев`ятсот двадцять дві) грн 37 коп. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивач вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), та які переміщуються громадянами, а тому незадекларований товар вилучено протоколом про порушення митних правил та передано на склад м/п Угринів Львівської митниці. Зазначає, що відповідно до висновку спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 07.08.2023 № 142000-3301-0631 загальна вартість товару становить 311344,00 грн та вказує, що згаданий вище висновок експерта уповноваженого органу відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом у справі про порушення митних правил. Крім того, звертає увагу на те, що «фактура ПДВ 09/07/2023 від 14.07.2023» надана позивачем на розгляд суду не могла бути взята до уваги митним органом, оскільки її не було подано митному органу під час проходження вказаною особою митного контролю 17 липня 2023 року в зоні митного контролю митного поста «Угринів» Львівської митниці. З врахуванням наведеного вважає, що оскаржувана постанова є правомірною, а тому підстави для її скасування відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що відповідач не заперечує факту позбавлення можливості позивача долучити фактуру ПДВ 9/07/2023 від 14.07.2023; відповідач зазначає про відсутність даних про здійснення оплати, що не відповідає дійсності, оскільки долучена до матеріалів справи фактура ПДВ містить графу «Zaplacono gotowka»: (Заплачено готівкою) 7916,03 та містить аналогічний відтиск штампу; відповідачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів ненадання позивачем під час процедури митного контролю вищевказаної фактури ПДВ. Звертає увагу, що СЛЕД Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю та неуповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який зараховується на рахунок відповідача, а тому висновок спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 08.07.2023 № 142000-3301-0631 не є належним доказом у справі про порушення митних правил. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Представник відповідача (апелянта) – Бащук О. Г. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача – Назарко А. Р. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 17 липня 2023 року у п/п «Угринів-Долгобичув», митний пост «Угринів» Львівської митниці, головним державним інспектором-кінологом УБК та ПМП Львівської митниці Ганжи І. М. складено протокол про порушення митних правил №0921/20900/23 стосовно громадянина ОСОБА_1 за ознаками порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.471 Митного кодексу України. 
Постановою в справі про порушення митних правил №0921/20900/23 від 22 серпня 2023 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України. На громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, що складає 93403,20 грн (а.с.14-16).
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 17 липня 2023 року о 23 год. 50 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Угринів - Долгобичув», митний пост «Угринів», Львівської митниці смугою руху «Червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль, д.н.з. НОМЕР_1 , яким в якості пасажира слідував громадянин ОСОБА_1 . Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності та роз`яснено митні правила. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №305», під час проведення митного огляду, окрім особистих речей в багажному відділені транспортного засобу без ознак приховування було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: труси чоловічі нові Ghldin Kldin в асортименті в упаковках виробника, в кількості – 1600 шт.; бюстгалтери нові Yalisi в асортименті, в упаковках виробника, в кількості – 400 шт.; труси дитячі нові MIEGO в асортименті, в упаковках виробника, в кількості – 780 шт. Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив ст.257 Митного кодексу України, проте визнав його своєю власністю після митного огляду.  Таким чином, ОСОБА_1 17 липня 2023 року у зоні митного контролю пункту пропуску «Угринів - Долгобичув» митного посту «Угринів» Львівської митниці під час митного огляду товарів, не заявив точних та достовірних відомостей щодо ввезеного ним товару, що свідчить про вчинення ним порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України. 

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем порушення митних правил, яке полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, а, відповідно, правомірність складення оскаржуваної постанови про порушення митних правил, разом з тим, загальна вартість товару, який було вилучено згідно з протоколом про порушення митних правил №0921/20900/23 відповідно до фактури (faktura) ПДВ 9/07/2023 від 14 липня 2023 року становить 73074,46 грн, а тому за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України позивач має понести стягнення у виді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованого товару, що становить 21922,37 гривень (73074,46 грн*30%), тому постанова Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0921/20900/23 від 22 серпня 2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України підлягає зміні в частині розміру стягнення.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі ст.466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Додержання митними органами вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.
Ч.1 ст.494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
За приписами ч.1 ст.488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно зі ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності, полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які підлягають письмовому декларуванню.
Ст.366 МК України передбачає, що «двоканальна система» – це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України. Канал, позначений символом зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символом червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян.
Відповідно до ч.4 ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Згідно з ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1 000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/ або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до ст. 197 МК України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
За змістом ч.4 ст.374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті (сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг), але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ч. 1 ст. 257 МК України).
Ч.6 ст.264 МК України передбачає, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи визначені цим Кодексом.
Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення. Згідно з ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Згідно з ч.2 ст.471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 17 липня 2023 року проходив митний контроль через "червоний коридор", який призначений для переміщення товарів, що підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню та митному оформленню.
Матеріалами справи стверджується, що позивач заповнив митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, та у п.4 митної декларації, де зазначаються відомості, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню зазначив «особисті речі».
При цьому, після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №305» окрім особистих речей в багажному відділені транспортного засобу без ознак приховування було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: труси чоловічі нові Ghldin Kldin в асортименті в упаковках виробника, в кількості – 1600 шт.; бюстгалтери нові Yalisi в асортименті, в упаковках виробника, в кількості – 400 шт.; труси дитячі нові MIEGO в асортименті, в упаковках виробника, в кількості – 780 шт. Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав.
Так, зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він прямував у якості пасажира автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 . Перевозив труси чоловічі, бюстгальтери та труси дитячі.
З наведеного вище вбачається, що позивач з моменту подання митної декларації засвідчив факти, які мають юридичне значення, тобто заявив митному органу усі необхідні для здійснення митного оформлення відомості та надав документи необхідні для декларування товару.
При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови від 22 серпня 2023 року у справі про порушення митних правил №0921/20900/23 вбачається, що загальна вартість тимчасово вилученого товару згідно з висновком експерта СЛЕД Держмитслужби від 08 липня 2023 року № 142000-3301-0631 становить 311344 грн.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи наявна Faktura VAT 9/07/2023 від 14.07.2023 (а.с 44, 45), зі змісту якої вбачається, що вартість незадекларованого товару 7916,03 злотих, що станом на 17 липня 2023 року дорівнює 73074,46 гривень (7916,03 злотих * 9,2312 грн (курс НБУ, станом на 17.07.2023). Фактура ПДВ 9/07/2023 від 14.07.2023 містить назву підприємства, від імені якого складено фактуру ПДВ; назву контрагента; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні фактури.
Будь-яких доказів на недостовірності чи спростування інформації зазначеної у фактурі 9/07/2023 від 14 липня 2023 року, яка у свою чергу відображає необхідну інформацію, відповідачем не подано, а судом таких не здобуто.
Покликання апелянта на те, що позивачем не було надано вищевказаної фактури до митного органу колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів про пред`явлення такої вимоги позивачу при наданні пояснень та оформленні протоколу не надано, як і не спростовано факту долучення позивачем такої.
Крім того, щодо доводів апелянта про те, що позивач не долучив фактуру ПДВ 9/07/2023 від 14 липня 2023 року до справи про порушення митних правил, то колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що у протоколі про порушення митних правил №0921/20900/23 зазначено, що розгляд справи відбудеться 22 серпня 2023 року о 0 год. 0 хв. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька 369, УБК та ПМП Львівської митниці, будь-яких інших повідомлень про дату та час розгляду справи від Львівської митниці він не отримував, заяв про розгляд протоколу за його відсутності він не подавав, а тому був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права.
Колегією суддів також досліджено долучений до апеляційної висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 08 липня 2023 року №142000-3301-0631, на підставі якого визначено вартість тимчасово вилученого товару у справі про порушення митних правил №0921/20900/23, разом з тим, підстави для сумнівів у фактурі ПДВ 9/07/2023 від 14.07.2023 (Faktura VAT 9/07/2023 від 14.07.2023) та вказаної у ній вартості вилученого товару у колегії суддів відсутні. 
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України позивач має понести стягнення у виді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованого товару, оскільки такий факт доведено, разом з тим, сума штрафу повинна становити 21922,37 гривень (73074,46 грн * 30%) згідно з рахунком – фактурою ПДВ 9/07/2023 від 14 липня 2023 року, а тому судом першої інстанції правильно змінено постанову Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0921/20900/23 від 22 серпня 2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, в частині розміру стягнення.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем у апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року у справі №461/7216/23 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 24 січня 2024 року.