Справа № 931/631/23 	Головуючий у 1 інстанції: Масляна  С. В. 	
Провадження № 22-ц/802/84/24  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 січня 2024 року                                                          місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_1 на ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2023 року,
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Покликалась на те, що вони з відповідачем ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 04 травня 1991 року. Під час шлюбу для спільного користування 01 червня 2023 року ними було придбано легковий автомобіль марки «Toyota Avensis», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано на відповідача.
Оскільки вона завернулась з позовом до суду про розірвання шлюбу і відповідач ОСОБА_2 добровільно вирішити питання про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, не бажає, то позивач просила суд спірний легковий автомобіль виділити відповідачу, з якого стягнути на її користь половину вартості даного транспортного засобу в розмірі 112625 грн 50 коп. та відшкодувати їй понесені судові витрати. 
Крім того, позивач вказувала, що на підставі її заяви Локачинським районним судом Волинської області 27 липня 2023 року було постановлено ухвалу про забезпечення позову – накладено арешт на спірний автомобіль до набрання законної сили судовим рішенням про поділ майна подружжя.
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя було залишено без розгляду та скасовано вжиті в даній цивільній справі заходи забезпечення позову про накладення арешту на транспортний засіб марки «Toyota Avensis», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на ОСОБА_2 .
Вважаючи ухвалу суду про залишення позову без розгляду незаконною, представник позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, подала апеляційну скаргу та просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт повторної неявки в судове засідання позивача ОСОБА_3 та її, як представника останньої.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 та її представник – ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, що в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду. Крім того, у зв`язку з залишенням даного позову без розгляду, суд вважав, що наявними є підстави передбачені ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України для скасування заходів забезпечення даного позову.
Такий висновок суду є правильним.
Встановлено, що справа перебуває в провадженні суду з серпня 2023 року, судові засідання у ній призначались неодноразово.
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 18 серпня 2023 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 14 вересня 2023 року з викликом сторін. Про дату, час і місце проведення судового засідання позивач та її представник були повідомлені належним чином (а. с. 37, 42).
14 вересня 2023 року ні позивач, а ні її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача ОСОБА_1 подала письмове клопотання про відкладення розгляду справи із-за неможливості її прибуття у судове засідання у зв`язку з сімейними обставинами. Розгляд справи було відкладено на 04 жовтня 2023 року, учасників справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином (а. с. 43, 46-48).
Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання 04 жовтня 2023 року особи, які беруть участь у справі, не з`явилися. 26 вересня 2023 року на адресу суду надійшло письмове клопотання від відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному обстеженні. Судом розгляд справи було відкладено на 01 листопада 2023 року. Учасникам справи, які не з`явились в судове засідання, були надіслані письмові повідомлення про наступну дату розгляду справи та ними отримані (а. с. 49-54).
01 листопада 2023 року на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибуття в судове засідання за станом здоров`я (а. с. 55-56). Судом розгляд справи було відкладено на 15 листопада 2023 року, про дату, час і місце судового засідання представника позивача було належним чином повідомлено через підсистему ЄСІТС - Електронний суд шляхом направлення судової повістки, яка була доставлена до електронного кабінету зареєстрованого користувача ОСОБА_1 02 листопада 2023 року (а. с. 58).
Однак, в судове засідання 15 листопада 2023 року позивач  ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 повторно не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали.
Отже, наведене свідчить про те, що будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, позивач ОСОБА_3 та її представник – адвокат Проява І. В. неодноразово не з`являлися в судові засідання.
Згідно з ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо.
Отже, враховуючи те, що розгляд справи судом неодноразово відкладався, позивач  ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 були належним чином повідомлені про дати, час і місце розгляду справи, повторно не з`явились в судове засідання, та не повідомили про причину неявки, і не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком правомірно та обґрунтовано, керуючись пунктом 3 частин першої статті 257 ЦПК України, залишив позов без розгляду.
Судом першої інстанцій надано належну оцінку поведінці позивача та вжито усіх необхідних заходів для надання достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.
Крім того, варто зазначити, що залишення заяви без розгляду не порушує права позивача на судовий захист, так як відповідно до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.
Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України cуд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У відповідності до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування заходів забезпечення позову. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваної ухвали та не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді