П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/14076/23 
                 Головуючий у І інстанції: Козачок І.С. 
                 Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
09 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в особі Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в особі Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання надати відповідь на його звернення від 16.03.2023 та від 23.05.2023 відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".
В обґрунтування позову зазначено, що з метою отримання інформації про стан досудового розслідування кримінального провадження, у якому він  є заявником,  звернувся до Кам`янець-Подільського РУП  ГУНП в Хмельницькій області  у порядку, передбаченому  Законом  України "Про звернення громадян". 23.05.2023 він повторно звернувся до відповідача з вимогою розглянути первинну заяву, оскільки відповіді на неї не отримав, що вказує на протиправність дій відповідача. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним ненаправлення Кам`янець-Подільським районним  управлінням  поліції ГУНП в Хмельницькій області на адресу ОСОБА_1 відповіді на його заяви від 16.03.2023 та від 23.05.2023.
Зобов`язано Кам`янець-Подільське районне управління поліції ГУНП в Хмельницькій області надати/направити ОСОБА_1 відповіді на його заяви від 16.03.2023 та від 23.05.2023 у порядку, встановленому законом.
У задоволенні решти  вимог позову - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянт наполягає на тому, що спірні відносини не відносяться до сфери застосування Закону України "Про звернення громадян", оскільки такий порядок розгляду заяв і скарг, встановлений кримінальним процесуальним законодавством. 
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати, а провадження у справі закрити, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у провадженні Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12022242000000910 за заявою ОСОБА_1 , з відповідною правовою кваліфікацією, передбаченою ч.2 ст.271 КК України. ОСОБА_1 є  заявником у вказаному кримінальному провадженні.
16.03.2023 позивач направив на адресу Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області заяву, у якому зазначив, що у зв`язку із тим, що жодних слідчих дій з дня внесення відомостей до ЄРДР з ним як скаржником, заявником та свідком кримінального правопорушення не проводилось, позивач просив надати інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження. Також позивач повідомив про можливість надати додаткові свідчення, які, на його думку, мають значення для розслідування кримінального провадження. Зі змісту заяви встановлено, що у ній відсутні посилання на вимоги Закону України "Про звернення громадян"  або   Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Не отримавши, як зазначає позивач, відповіді на своє звернення, 23.05.2023 він повторно направив на адресу відповідача  заяву щодо  отримання інформації про стан досудового розслідування.
Не отримавши відповіді від відповідача на свої звернення, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були підготовлені відповіді, у яких надана загальна інформація щодо стану досудового розслідування кримінального провадження, стосовно якого завертався позивач. Водночас, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що вищезгадані листи були своєчасно направлені на поштову адресу позивача і ним отримані, що вказує на наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне. 
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).
Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;
2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;
3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;
4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;
5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;
6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;
7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;
8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;
9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;
10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;
11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;
12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";
13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";
14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;
15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу;
16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.
Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:
1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;
2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;
3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;
4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.
Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Таким чином, суду необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову у справі є оскарження бездіяльності відповідача, яка полягає у ненаданні інформації щодо кримінального провадження, внесене до ЄРДР за №12022242000000910 за заявою ОСОБА_1 , з відповідною правовою кваліфікацією, передбаченою ч.2 ст.271 КК України за заявами ОСОБА_1 від 16.03.2023 та від 23.05.2023. 
Колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини виникли щодо протиправної, на думку позивача, бездіяльності відповідача стосовно надання йому інформації щодо кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12022242000000910. Крім того, позивач фактично обґрунтовує позов тим, що відповідач не надає інформацію про стан досудового розслідування зазначеного кримінального провадження з метою приховати факт закриття даного провадження з невідомих позивачу причин. 
Так, відповідачем до відзиву  надані копії листів слідчого  Кам`янець - Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області від 24.03.2023  № Т-328 та від 29.05.2023 №Е-609, у яких викладена інформація щодо закриття провадження №12022242000000910 та направлено копію постанови про закриття на 2 арк.
В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі ст.12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".
Враховуючи викладене, заява про надання інформації щодо кримінального провадження, внесене до ЄРДР за №12022242000000910 за заявою ОСОБА_1 , якою фактично ініціюється направлення процесуальних документів по даному кримінальному провадженні, не може бути розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян" незалежно від того, якими нормами керувався позивач, звертаючись зі заявою до відповідача.
В силу ч.1, 2 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Заявник має право:
1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;
1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;
2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи;
3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Таким чином, після повідомлення позивачем про вчинене кримінальне правопорушення він набув статусу заявника та відповідні правовідносини з правоохоронним органом, які виникли внаслідок подання такої заяви, регулюються нормами саме Кримінального процесуального кодексу України, які визначають права заявника, обов`язки органу досудового розслідування та порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності такого органу.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу влади чи місцевого самоврядування, в тому числі в рамках Закону України "Про звернення громадян", а стосується бездіяльності відповідача щодо надання інформації про закінчення досудового розслідування, що підлягає розгляду в порядку КПК України, а тому цей спір не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства.
КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
Оскільки спір у справі виник з приводу протиправної, на переконання позивача бездіяльності відповідача щодо надання інформації щодо кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12022242000000910, яка фактично виявилась у не надсиланні процесуальних документів по даному провадженні, то перевірка правомірності таких діянь з огляду на положення п.2 ч.2 ст.19 КАС знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому КПК.
Крім того, колегія суддів враховує, що у постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 420/13296/22 про визнання протиправними дій щодо несвоєчасного та неналежного розгляду звернення та зобов`язання розглянути звернення відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" зазначено, що орган дізнання, попереднього слідства, прокуратури під час вчинення дій, пов`язаних із досудовим розслідуванням злочинів, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, а отже оскарження таких дій має відбуватися виключно за правилами, установленими КПК України.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року в справа № 826/2004/18, від 10 квітня 2019 року у справі №808/390/18 та від 28 серпня 2019 року в справі № 1540/5031/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №826/13340/15 сформувала правовий висновок, згідно з яким спір щодо правомірності дій органу при розгляді скарги на дії працівників цього органу, які здійснюють досудове розслідування в кримінальних провадженнях, у яких скаржник є стороною, підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.
Оскільки спірні правовідносини стосуються окремих питань діяльності відповідача, яка регламентована нормами КПК України, та порядок розгляду заяв, поданих заявником, встановлений кримінальним процесуальним законодавством і на нього не поширюється дія Закону України "Про звернення громадян", відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір, який виник між сторонами у цій справі, відноситься до компетенції адміністративних судів і може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених ст. 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Згідно із п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції помилково прийняв до свого провадження і розглянув справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, а тому ухвалене в даній справі рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження в ній.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що заявлена ним вимога не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в особі Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.