ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 279/547/23
провадження № 61-11060св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - начальник Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевський Андрій Миколайович,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича:
на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у складі судді Недашківської Л. А. та ухвалену за результатами її апеляційного перегляду постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у складі колегії суддів:              Трояновської Г. С ., Павицької Т. М., Галацевич О. М.;
на додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року у складі судді Недашківської Л. А. та ухвалену за результатами його апеляційного перегляду постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у складі колегії суддів:              Трояновської Г. С ., Павицької Т. М., Галацевич О. М.;
на додаткову постанову Житомирського апеляційного суду від 05 липня 2023 року у складі колегії суддів: Трояновської Г. С ., Павицької Т.М., Галацевич О.М.;
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог скарги
У січні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Куришко І. І., звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)              Василевського А. М. та просила:
- визнати неправомірною бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василевського А. М., яка полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Антонова А. В. від 11 лютого 2013 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, та невчиненні дій з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090,
- зобов`язати начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м .Київ) Василевського А. М. (або іншу посадову особу) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Антонова А. В. від 11 лютого 2013 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, та вчинити дії з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090,
- зобов`язати начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.
Скарга мотивована тим, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2011 року у справі № 2-1478/2011 задоволено позов ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 247 348,50 грн за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року, про що 11 січня 2012 року видано виконавчий лист.
11 лютого 2013 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції Антоновим А. В винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що зроблено запис про обтяження за № 1662090 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
21 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. До теперішнього часу обтяження на нерухоме майно не припинено, про що свідчить відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 1662090.
З цього приводу представник ОСОБА_1 - адвокат Куришко І. І. направив до відділу державної виконавчої служби адвокатський запит щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей по припинення обтяження майна ОСОБА_1 .
У відповіді від 12 грудня 2022 року останньому було роз`яснено, що підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні, оскільки повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ на виконання, а підставою для зняття обтяження є повне погашення заборгованості. 
28 грудня 2022 року до відділу державної виконавчої служби повторно було направлено адвокатський запит щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 , який обумовлений тим, що зобов`язання, на виконання якого видавався виконавчий документ, є припиненим у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження.
У відповіді від 02 січня 2023 року Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві вказав про відсутність правових підстав для звільнення майна боржника з-під арешту, зазначив, що повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ на виконання, а інформація про добровільне виконання рішення суду відсутня. 
Таку бездіяльність заявник вважає неправомірною та такою, що порушує його право власності.
 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року вимоги скарги задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Василевського А. М., яка полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Антонова А. В. від 11 лютого 2013 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, та невчиненні дій з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090.
Зобов`язано начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Василевського А. М. (або іншу посадову особу) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Антонова А. В. від 11 лютого 2013 року у виконавчому провадженні               № НОМЕР_1, та вчинити дії з реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження за номером запису 1662090.
Зобов`язано начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції              (м. Київ) повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд вважав, що бездіяльність виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а відтак вимоги скарги підлягають задоволенню.
При цьому суд прийняв до уваги зміст додаткової угоди, укладеної 31 грудня 2018 року між боржником ОСОБА_1 та новим кредитором ОСОБА_2 , згідно якої зобов`язання за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року є припиненим, а сторони не мають будь-яких претензій одна до одної.
21 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Куришко І. І. подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби у               м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції                    (м. Київ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 800,00 грн.
Додатковим рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Куришко І. І. задоволено частково. Стягнуто з Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.
Суд першої інстанції виходив із наявності підстав для стягнення понесених заявником судових витрат за надання професійної правничої допомоги у сумі 5 000,00 грн, яку вважав співмірною з наданими учаснику справи послугами, що відповідає принципу розподілу судових витрат.
Не погодившись з ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року, Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оскаржив його в апеляційному порядку.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Куришко І. І. та Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскаржили його в апеляційному порядку.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, ухваленою за результатами апеляційного перегляду ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року,  апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби у                     м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                  (м. Київ) залишено без задоволення, ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, ухваленою за результатами апеляційного перегляду додаткового рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куришко І. І. задоволено, апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без задоволення.
Додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року змінено.
Збільшено стягнуту з Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 5 000,00 грн до 16 800,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять клопотання суб`єкта оскарження про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що, відповідно до приписів частини п`ятої статті 137 ЦПК України, унеможливлювало вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу. Підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених стороною заявника обставин відсутні. З огляду на викладене, суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір стягуваних витрат на професійну правничу допомогу.
16 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Куришко І. І. через систему «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткової постанови у вказаній справі, у якій просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 10 071,00 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, стягнувши вказані витрати з Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 .  
Додатковою постановою Житомирського апеляційного суду від 05 липня 2023 року стягнуто з Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                   (м. Київ) на користь   ОСОБА_1 10 071,00 грн судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, колегія суддів вважала, що заявлена сума в розмірі 10 071 грн є співмірною зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У липні 2023 року начальник Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевський А. М. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року та ухвалену за результатами її апеляційного перегляду постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року. 
 
В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про залишення скарги без задоволення.
 
20 липня 2023 року начальник Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевський А. М. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року та  ухвалену за результатами його апеляційного перегляду постанову Житомирського апеляційного суду від  14 червня 2023 року. 
 
В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.
 
22 серпня 2023 року начальник Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевський А. М.  через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Житомирського апеляційного суду від 05 липня 2023 року.
 
В касаційній скарзі заявник просив суд скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.
 
Касаційні скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій ухвалені судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу від 06 жовтня 2023 року представник                      ОСОБА_1 - адвокат Куришко І. І. просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року залишити без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського А. М. на додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від  14 червня 2023 року та витребувано матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського А. М. на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського А. М. на додаткову постанову Житомирського апеляційного суду від 05 липня 2023 року.
 
03 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2023 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2011 року у справі № 2-1478/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року 247 348,50 грн. 
З метою примусового виконання вказаного рішення суду 11 січня 2012 року було видано виконавчий лист № 2-1478/2011.
11 лютого 2013 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 державним виконавцем Антоновим А. В. винесено постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, про що зроблено запис про обтяження за № 1662090. Згодом, 21 грудня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.
Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 14 листопада 2018 року, право вимоги за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року, заборгованість за яким стягнута за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2011 року у справі                    № 2-1478/2011, була відступлена ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ПАТ «ОКСІ БАНК».
В свою чергу, 14 листопада 2018 року ПАТ «ОКСІ БАНК» за договором відступило своє право вимоги на користь ТОВ «ФК «АМБЕР», яке відступило своє право вимоги за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 , відповідно до договору про відступлення права вимоги від 14 листопада 2018 року.
Із додаткової угоди, укладеної 31 грудня 2018 року між боржником                      ОСОБА_1 та новим кредитором ОСОБА_2 , вбачається, що зобов`язання за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року є припиненим, сторони не мають будь-яких претензій одна до одної.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)              Василевського А. М., заявник посилався на відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту.
Встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2011 року у справі № 2-1478/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року 247 348,50 грн. 
З метою примусового виконання вказаного рішення суду 11 січня 2012 року було видано виконавчий лист № 2-1478/2011.
11 лютого 2013 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 державним виконавцем Антоновим А. В. винесено постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, про що зроблено запис про обтяження за № 1662090. Згодом, 21 грудня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.
Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 14 листопада 2018 року, право вимоги за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року, заборгованість за яким стягнута за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2011 року у справі                    № 2-1478/2011, була відступлена ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ПАТ «ОКСІ БАНК».
В свою чергу, 14 листопада 2018 року ПАТ «ОКСІ БАНК» відступило своє право вимоги на користь ТОВ «ФК «АМБЕР», яке відступило своє право вимоги за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 , відповідно до договору про відступлення права вимоги від 14 листопада 2018 року.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
 
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
 
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
 
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. 
 
Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. 
 
Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із відповідною заявою про заміну сторони (стягувача)  виконавчого провадження або у виконавчому документі з наданням йому відповідного статусу. 
Разом із тим, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу .
При цьому, статусу стягувача за виконавчим документом особа набуває тільки на підставі відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.
 
Встановлено, що матеріали справи не містять доказів звернення правонаступника кредитора за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі з наданням йому відповідного статусу і, як наслідок, відсутні відповідні судові рішення про заміну сторони стягувача у виконавчому документі, виданому на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2011 року у справі № 2-1478/2011,з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «ОКСІ БАНК», з ПАТ «ОКСІ БАНК» на ТОВ «ФК «АМБЕР» та з ТОВ «ФК «АМБЕР» на ОСОБА_2 .
 
З огляду на викладене посилання судів попередніх інстанцій на додаткову угоду, укладену 31 грудня 2018 року між боржником ОСОБА_1 та новим кредитором ОСОБА_2 , згідно якої зобов`язання за кредитним договором № 014/9407/74/16176 від 26 липня 2005 року є припиненим, і сторони не мають будь-яких претензій одна до одної, є помилковими, а висновок про задоволення скарги - передчасним.
 
Крім того, встановлення належного стягувача за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2011 року у справі № 2-1478/2011, має суттєве процесуальне значення для визначення осіб, які повинні приймати участь у справі, та належного захисту прав стягувача, оскільки, згідно приписів частини першої статті 450 ЦПК України, скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
У частині третій статті 411 ЦПК України визначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
З огляду на викладене наявні правові підстави для часткового задоволення касаційної скарги і скасування ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року та ухваленої за результатами її апеляційного перегляду постанови Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
У зв`язку із скасуванням ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року та ухваленої за результатами її апеляційного перегляду постанови Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року та ухвалена за результатами його апеляційного перегляду постанова Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, а також додаткова постанова Житомирського апеляційного суду від 05 липня 2023 року теж підлягають скасуванню, оскільки вони не можуть існувати окремо від основного судового рішення у справі, ухваленого по суті.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевського Андрія Миколайовича задовольнити частково.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року та ухвалену за результатами її апеляційного перегляду постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року;  додаткове рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2023 року та ухвалену за результатами його апеляційного перегляду постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року; додаткову постанову Житомирського апеляційного суду від 05 липня 2023 року скасувати.
Справу за скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Куришко Іван Ігорович, на бездіяльність начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)              Василевського Андрія Миколайовичанаправити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов