ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року	Львів	Справа № 500/7465/23 пров. № А/857/24397/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів - Обрізка І.М., ШинкарТ.І.,
за участю секретаря судового засідання –Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції    на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року ( головуючий суддя Мандзій О.П., м. Тернопіль ) у справі за позовом Бережанської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
Бережанська міська рада звернулася з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гульки В.І. від 31.10.2023   ВП №72127768 про накладення штрафу за невиконання рішення суду.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішення суду виконано повністю, оскільки заяву   ОСОБА_1 від 06.08.2021 розглянуто і прийнято рішення №1344 від 30.08.2023 "Про повторний розгляд заяв гр. ОСОБА_1 від 06.08.2021".
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що рішення сесії Бережанської міської ради №1344 від 30.08.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, прийняте без врахування висновків Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №500/3186/22. Вважає, що з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72127768 від 27.06.2023 до дати винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу   Бережанською міською радою жодних дій, спрямованих на виконання вказаного рішення, здійснено не було.
Позивач правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
Суд ухвалив провести апеляційний розгляд у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №500/3186/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023, позов ОСОБА_1 до Бережанської міської ради задоволено частково. Зобов`язано Бережанську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2021 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою на   земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,36 га та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду. Зобов`язано Бережанську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2021 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою на   земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га та прийняти рішення, з врахуванням висновків суду вказаних у мотивувальній частині рішення суду.
09.02.2023 на виконання даного рішення Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
На пленарному засіданні сесії Бережанської міської ради, яка відбулася 16.02.2023, прийнято рішення №1070 "Про повторний розгляд заяв ОСОБА_1 від 06.08.2021" яким, керуючись пп.5 п.27   Розділу X "Перехідні положення" ЗК України, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створений умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" Бережанська міська рада вирішила заяви ОСОБА_1 від 06.08.2021 повторно розглянути після завершення умов воєнного стану та скасування заборон щодо безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.
27.06.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72127768 по примусовому виконанню виконавчого листа №500/3186/22, виданого 09.02.2023 Тернопільським окружним адміністративним судом, у п.2 якої визначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Вимогою державного виконавця від 19.07.2023 №8655/03.1-25 зобов`язано Бережанську міську раду виконати рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/3186/22 від 09.02.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.
На пленарному засіданні сесії Бережанської міської ради, яка відбулася 30.08.2023, прийнято рішення №1344 "Про повторний розгляд заяв ОСОБА_1 від 06.08.2021", яким скасовано рішення Бережанської міської ради від 16.02.2023 №1070 "Про повторний розгляд заяв ОСОБА_1 від 06.08.2021" і вирішено відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,36 га та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду, а також відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га та прийняти рішення з врахуванням висновків суду вказаних у мотивувальній частині рішення суду.
Постановою державного виконавця Відділу від 31.10.2023 ВП №72127768 за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця накладено на Бережанську міську раду штраф у розмірі 5100 грн.
Не погоджуючись з цією постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №500/3186/22 Бережанську міську раду зобов`язано повторно розглянути заяви, а не надати дозвіл. Оскільки 30.08.2023 на сесії Бережанської міської ради було розглянуто заяви від 06.08.2021 та за наслідками розгляду прийнято відповідне рішення, це свідчить про фактичне виконання в повному обсязі рішення   суду згідно з виконавчим документом.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-УІІІ (далі Закон №1404-УІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-УІП виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частина 4   ст.19 Закону №1404-VIII   зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8   ст.19 Закону №1404-VIII).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з аналізу наведених норм, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
Як вже було встановлено, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №500/3186/22 зобов`язано Бережанську міську раду повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.08.2021 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення на сесії міської ради з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №500/3186/22 мотивоване встановленням протиправної бездіяльності Бережанської міської ради, яка проявилась у нерозгляді заяви особи в порядку, встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування», а саме, шляхом розгляду заяви на сесії міської ради та прийняття відповідного рішення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що судовим рішенням не було 
встановлено зобов`язання відповідача надати дозвіл на складання проекту землеустрою, відтак такі вимоги державного виконавця суперечать судовому рішенню.
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставне накладення штрафу на Бережанську міську раду за невиконання рішення суду, оскільки рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №500/3186/22 виконане боржником у повному обсязі, відтак постанова державного виконавця від 31.10.2023   ВП №72127768 про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.
При обґрунтуванні цієї постанови апеляційним судом враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 286, 272, 310, 315, 316, 321,322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі № 500/7465/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року