Справа № 127/26353/23
Провадження № 22-ц/801/259/2024
№ 22-ц/801/261/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року	Справа № 127/26353/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області 16 листопада 2023 року та на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області 01 грудня 2023 року, ухвалені суддею Дерновою В.В. в м.Вінниці, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість в розмірі 65 600 грн, інфляційні втрати - 20 401,60 грн, три відсотки річних - 3 267,42 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.08.2021 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4690810 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у  розмірі 20 000 грн строком на 30 днів, тобто до 27.09.2021. Умовами договору визначено, що строк кредиту може продовжуватися у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору.
27.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись п.4.3 кредитного договору його було автопролонговано, а користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.
25.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25-05/2022.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і становить 65 600 грн: 20 000 грн - тіло кредиту; 45 600 грн - нараховані проценти. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційні втрати за 2022 рік, а також січень - червень 2023 року складають 20 401,60 грн, а 3% річних за 606 календарних днів за період з 27.12.2021 по 25.08.2023 складають 3 267,42 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 16 листопада 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4690810 від 28.08.2021 у розмірі 67 807,20 грн, з яких 20 000 грн - тіло кредиту, 45 600 грн - проценти за користування кредитом, 19 16,04 грн - інфляційні втрати, 291,16 грн - 3% річних.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1 629,72 грн.
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 01 грудня 2023 року стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 7 590 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 28.08.2021 у розмірі 31 400 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 400 грн заборгованість за відсотками, які нараховані за період з 28.08.2021 по 27.09.2021; 917 грн - інфляційні втрати; 152,26 грн - 3% річних.
У скарзі зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про надання ним згоди на автопролонгацію строку кредитного договору, про що йде мова у п.4.3 договору №4690810 про надання споживчого кредиту, а несплата або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін. Тому підстав нараховувати проценти після 27 вересня 2021 року не було і вони не підлягають стягненню за вказаний період. У зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення вимог позову та стягнення 20 000 гривень заборгованості за тілом кредиту та 11 400 гривень заборгованості за відсотками, які нараховані за період з 28 серпня 2021 року по 27 вересня 2021 року, тобто протягом 30 днів за процентною ставкою 1,9% в день за користування кредитними коштами. Інфляційні втрати та 3% річних не підлягають стягненню з 24.02.2022 по травень 2023 року у період дії воєнного стану в Україні. А тому, враховуючи, що прострочена заборгованість становить 31 400 грн, підлягають до стягнення інфляційні втрати за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 в сумі 917 грн, а також 3% річних за період з 27.12.2021 по 23.02.2022 в сумі 152,26 грн. Що стосується додаткового рішення з приводу стягнення витрат на правничу допомогу, то позивачем не надано суму замовлення №933/24/08 від 24.08.2023. Договір про надання правової допомоги не містить конкретного предмету правової допомоги. З наданої платіжної інструкції не вбачається, що була сплачена вартість наданої позивачу правової допомоги саме у даній справі, тому вона не є доказом понесених витрат. Сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом робіт (наданих послуг).
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що  28.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4690810 про надання споживчого кредиту.
Сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000,00 грн (п. 1.3 договору).
У п.1.4 договору зазначено, що строк кредиту становить 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної  процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього договору.
Відповідно до п. 1.5 договору, тип процентної ставки - фіксована.
Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору (п.1.5.1 договору).
Знижена процентна ставка складає 0,95% в день та застосовується, зокрема, якщо споживач у межах строку визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк (п.1.5.2 договору).
Згідно з п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки №  НОМЕР_1  або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
У п. 3.1. договору зазначено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до п. 4.2 договору, порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача (далі - пролонгація): 
- споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2. Договору (п.п.4.2.1);
- пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства ІНФОРМАЦІЯ_1 (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом (п.п.4.2.2);
- товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі  (п.п.4.2.3);
- у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.п.4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті (п.п.4.2.4).
Згідно з п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. 
Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору (п.п.4.3.2 договору). 
Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля Сторін передбачена в п.4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим ст. 207 ЦК України до письмової форми правочину (п.п.4.4 договору).
Згідно з п. 5.4 Договору споживач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (С576911) (а.с.53-57).
Також ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с.17-19).
Як вбачається з повідомлень АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-231025/13829 від 25.10.2023 та № 20.1.0.0.0/7-231103/14752 від 06.11.2023, наданих на запит суду, 28.08.2021 на емітовану АТ КБ «Приватбанк» на ім`я  ОСОБА_1 карту №  НОМЕР_2 здійснено зарахування коштів на суму 20 000 грн (а.с.104, 108).
Відповідно до повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №3494 від 14.11.2023, наданого на запит суду, товариством 28.08.2021 успішно здійснено переказ коштів за платіжною операцією № 983855687 на картковий рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу «видача кредиту №4690810 ОСОБА_1 » на суму 20 000 грн (а.с.110).
25.05.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором про надання споживчого кредиту №4690810 від 28.08.2021.
За розрахунками  позивача, заборгованість   ОСОБА_1 за кредитним договором становить 65 600 грн: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 45 600 грн - заборгованість за процентами.
Також позивач просить стягнути з  ОСОБА_1 інфляційні втрати за 2022 рік, а також січень - червень 2023 року в розмірі 20 401,60 грн, та 3% річних за 606 календарних днів за період з 27.12.2021 по 25.08.2023 в розмірі 3 267,42 грн.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України ««Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Суд першої інстанції, встановивши, що  ОСОБА_1 не виконав вчасно свої зобов`язання за кредитним договором, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн, яка в свою чергу визнавалася відповідачем. Також суд встановив, що кредитний договір було укладено на 30 днів, однак, враховуючи наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що цей договір автопролонговувався на підставі п.4.3 договору, а строк кредиту продовжився на 90 календарних днів поспіль. У такому випадку строк користування кредитом становив 120 календарних днів, починаючи з 28.08.2021, відтак, розмір процентів за користування кредитом за вказаний період становить 45 600 грн. 
При цьому, суд першої інстанції не погодився з розрахунком позивача в частині періоду, за який підлягали нарахування інфляційні втрати та 3% річних, зазначивши, що 3% річних, починаючи включно з 24 лютого 2022 року, та інфляційні втрати, починаючи включно з березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не підлягають стягненню з позичальника на користь  позикодавця. Суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь товариства підлягають стягненню інфляційні нарахування в розмірі 1 916,04 грн та 3% річних в розмірі 318,12 грн, навівши власний розрахунок.
Фактично, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує висновок суду в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн, а також  в частині наявності підстав для стягнення з нього заборгованості за процентами, а також інфляційних втрат та 3% річних.
Однак, не погоджується з періодом, за який з нього стягнуто проценти, зазначаючи, що строк кредитування становить 30 днів і саме за цей період підлягають стягненню проценти, оскільки згоди на автопролонгацію строку кредиту він не надав.
Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки суперечать матеріалам справи.
Так, у справі встановлено, що кредитний договір укладено 28.08.2021 строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації.
Порядок автопролонгації строку кредиту врегульовано в п. 4.3 договору.
Згідно з п.п. 4.3.1 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.
У п.п.4.3.2 зазначено, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору (п.4.3.2 договору). 
ОСОБА_1 , посилаючись на п.4.3 договору зазначає, що він згоди на автопролонгацію договору не надавав, однак, підписавши кредитний договір позичальник вже засвідчив наявність такої згоди з його боку і надавати таку згоду окремо не потрібно.
Вказане підтверджується також п.4.4 кредитного договору, відповідно до якого сторони погодили, що вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п.4.3 Договору виражена письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим ст.207 ЦК України до письмової форми правочину.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду в цій частині.
Визначаючи розмір інфляційних втрат та 3% річних суд першої інстанції правильно керувався тим, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а відтак підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Також апеляційний суд не вбачає підстав і для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.
На підтвердження витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було надано:
- договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023, укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»;
- звіт від 23.08.2023 про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023, відповідно до якого за надання правової допомоги підлягає до сплати 10 000 грн;
- рахунок на оплату по замовленню № 933/24/08 від 24.08.2023 на суму 10 000 грн;
- платіжну інструкцію від 24.08.2023 №574, відповідно до якої ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було сплачено адвокату Столітньому М.М. 10 000 грн.
 Суд першої  інстанції, виходячи з вимог ст. 137, 141 ЦПК України, вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 7590 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що договір про надання правової допомоги не містить конкретного предмету правової допомоги відхиляються апеляційним судом, оскільки у п.1.1 договору зазначено, що клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Перелік дій (обов`язків) адвоката з надання правової допомоги наведений у п.2.2 договору про надання правової допомоги.
Також ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не надано суму замовлення №933/24/08 від 24.08.2023, однак, в рахунку на оплату по замовленню №933/24/08 зазначено найменування робіт (послуг) по договору №10/07-2023 від 10.07.2023 та зазначено суму, яка підлягає до сплати товариством - 10 000 грн, а тому вказані доводи є безпідставними.
Та обставина, що з наданої платіжної інструкції не можливо встановити, що позивачем було сплачено кошти за надання правової допомоги саме у даній справі, не може слугувати підставою для звільнення відповідача від відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18).
Крім того, у платіжній інструкції в призначенні платежу зазначено: «сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви згідно р/ф №933/24/08 від 24.08.2023», тобто можна ідентифікувати призначення платежу.
ОСОБА_1 зазначає також про неспівмірність понесених витрат, не вказуючи, в чому саме вона полягає. При цьому, як визначено ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.  
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з ОСОБА_1   витрати на правову допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 8 000 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу заявником надано:
 - ордер на надання правничої допомоги (правової) допомоги серії АН №1101529 від 25.12.2023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уповноважило адвоката Крюкову М.В. на представництво його інтересів у Вінницькому апеляційному суді; 
- звіт від 25.12.2023 про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022, відповідно до якого за надання правової допомоги підлягає до сплати 8 000 грн;
- платіжну інструкцію від 25.12.2023 №1699, відповідно до якої ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було сплачено адвокату Крюковій М.В. 8 000 грн.
У ч. 2 ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В ордері на надання правничої допомоги (правової) допомоги серії АН №1101529 від 25.12.2023 зазначено, що адвокат Крюкова М.В. здійснює представництво інтересів ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги №07/07-22 від 07.07.2022.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до відзиву на апеляційну скаргу не додало договору про надання правничої допомоги, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості встановити, які саме умови були погоджені між сторонами договору, зокрема, в частині сплати гонорару.
Тому, за відсутності договору, витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не можна вважати підтвердженими, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення цих витрат на користь позивача.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області 16 листопада 2023 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області 01 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                     Т.Б. Сало

Судді                                                                                   О.Ю. Береговий

                                                                                                     О.В. Ковальчук