Дата документу 23.02.2024 Справа № 336/12634/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Справа № 22-ц/807/560/24                                      Головуючий у 1-й інстанції:Щаслива О.В.
Є.У.№ 336/12634/23                                               Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
Головуючої:        Кочеткової І.В.,
суддів:                 Бєлки В.Ю.,
Дашковської А.В.,
розглянув у порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Єренко Дмитро Віталійович, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2023 року ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. Зазначала, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Молодший син, який не досяг повноліття, проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати їй майнову допомогу на утримання молодшого сина. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі частики всіх видів доходів батька щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки всіх видів доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. 
Судове рішення мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , 2007 р.н., участі в утриманні сина не приймає, заперечень проти позову не надав, а тому з нього на користь ОСОБА_1 , з якою проживає дитини, підлягають стягненню аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Єренко Д.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду і зменшити розмір аліментів на сина до 1/8 частки.
Зазначає, що разом з ним проживає старший син ОСОБА_5 , який навчається на 3 курсі медичного факультету на денній формі навчання за спеціальністю «Стоматалогія», знаходиться на його повному утриманні. Позивачка участі в утриманні старшого сина, який продовжує навчання, не приймає, кошти за навчання не вносить.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказала, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Просила залишити оскаржуване рішення без змін. Вказує, що вони із сином тимчасово на період воєнного стану переїхали до Швейцарії, де вона отримує невелику соціальну виплату. Коштів не вистачає, тому місцеві жителі, вчителі допомагають їм фінансово з придбанням дитині сезонного одягу. Вона самостійно оплачує синові додаткові уроки з німецької мови. Батько дитини протягом двох років ніякої допомоги їм не надає, хоча є людиною з високими доходами. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13). 
Факт проживання дитини разом з матір`ю та перебування сина на її утримані відповідачем не спростовано. 
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).
Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви.
При визначенні розміру аліментів у частці від заробітку платника аліментів суд в силу ст. 182 СК України враховує наведені в цій статті обставини і вважає, що домірним як потребі дітей в утриманні, так і майновому стану платника аліментів, буде стягнення аліментів в заявленому позивачем розмірі. 
При визначенні розміру частки від заробітку позивача суд враховує і встановлене Основним Законом України право кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України).
Бере до уваги суд і рівність обов`язків батьків з утримання дитини, що означає однакову участь батьків в утриманні сина, доньки, а не забезпечення цього утримання за рахунок одного з батьків шляхом ущемлення його майнових інтересів, а також інтересів осіб, відповідальність перед якими прямо встановлена законом (непрацездатні батьки, на участь в організації життєдіяльності яких посилається відповідач, інші діти).
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Установивши, що сторони є батьками неповнолітнього сина, який проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні, відповідач свій обов`язок з утримання дитини не виконує, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів у судовому порядку.
Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував майновий стан сторін, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, тощо.
Доводи апеляційної скарги про те, що утриманні відповідача знаходиться старший повнолітній син, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, позивачка ніяких коштів не надає, а тому розмір аліментів на молодшого сина має бути зменшено до 1/8 частки, не є підставою для зміни судового рішення.
За положенням ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права у спосіб, передбачений законом, надавши суду відповідні докази спроможності ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу старшому сину, який продовжує навчання.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено, що встановлений розмір аліментів буде домірним для утримання неповнолітньої дитини.
Доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки доводи викладені в ній не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Єренко Дмитро Віталійович залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2024 року, у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка 

А.В. Дашковська