ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

05 лютого 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/1564/21
Головуючий у першій інстанції – Карпусь  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/15/24

Суд у складі:
головуючого – судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                       Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря  Зеляк Ю.Г.,

позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 ,

на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 листопада 2022 року; час і дата складання повного його тексту: 28.11.2022, місце ухвалення: м. Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 р. ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , у якому просила визнати об`єктом спільної сумісної власності трактор колісний марки YANMAR FX24D, 1990 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , та стягти з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 частки його вартості й судові витрати. В обґрунтуванні позову вказано, що сторони перебували в шлюбі з 16.11.1975 по 01.07.2017. За час шлюбу ними придбано зазначений трактор, який 16.12.2013 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва НОМЕР_2 . Цей трактор є їхньою спільною сумісною подружньою власністю, так як на його придбання витрачено спільні кошти сторін. Частину коштів - в розмірі 1000 доларів 00 центів США, сторони взяли в позику у доньки ОСОБА_3 . Оскільки трактор знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , то ОСОБА_1 вважає, що вона має право на компенсацію належної їй 1/2 частки вартості трактора. 
У червні 2021 р. ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати об`єктом права їхньої спільної сумісної подружньої власності вантажний автомобіль марки «IFA B 50», 1977 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_3 , і в порядку поділу виділити його ОСОБА_1 , стягнувши з останньої на його користь вартість 1/2 частини цього автомобіля - 50000 грн 00 коп., та розподілити судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за час шлюбу сторонами набуто зазначений автомобіль, ринкова вартість якого становить 100000 грн 00 коп. Враховуючи, що цей автомобіль перебуває у володінні та розпорядженні ОСОБА_1 і знаходиться за місцем її проживання, ОСОБА_2 погоджується на відшкодування йому 1/2 його вартості. При розподілі майна ОСОБА_2 просить врахувати його похилий вік, неможливість мати інші доходи, окрім пенсії, що унеможливлює сплату компенсації за частку в спільному майні на користь ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 29.06.2021, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом (арк. 45).
Оскаржуваним рішенням первісний позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частки вартості трактора колісного марки YANMAR FX24D, 1990 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_2 , що становить 87538 грн 88 коп., й виділено цей трактор ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати: по сплаті судового збору в сумі 908 грн 00 коп., на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3500 грн 00 коп. та на правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп., а всього 12408 грн 00 коп.; в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що:
- у період шлюбу у спільну сумісну власність сторони набули вищезгадані трактор - неподільну річ, ринкова вартість якого - 175077 грн 75 коп. і який перебуває у користуванні ОСОБА_2 , та автомобіль, ринкова вартість якого - 29808 грн 00 коп.; свідоцтво про його реєстрацію видано на ім`я ОСОБА_2 . З урахуванням інтересів кожного з подружжя з ОСОБА_2 , незалежного від його згоди, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1/2 вартості трактора – компенсація її частки у праві спільної сумісної власності на трактор;
- спірним автомобілем не користується ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , оскільки він відповідно до висновку експерта для використання за призначенням потребує ремонту. ОСОБА_1 проживає з її й ОСОБА_2 дочкою, яка має інвалідність з дитинства ІІ групи, посвідчення водія ОСОБА_1 не має, наміру користуватися спірним автомобілем не висловлює, тому виділення цього автомобіля ОСОБА_1 і присудження 1/2 його вартості ОСОБА_2 суперечитиме принципу розумності й справедливості.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити вказане рішення в частині обраного судом способу розподілу спільного сумісного майна сторін, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на трактор колісний YANMAR FX24D, 1990 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , по 1/2 частині за кожним; зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Доводи скарги зводяться до того, що:
- судом безпідставно відхилено клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його адвоката – Подлуцького М.О. на військовій службі;
- стягнення з ОСОБА_2 компенсації 1/2 частини вартості спірного трактора в розмірі 87538 грн 88 коп. здійснено без врахування його тяжкого матеріального стану; 
- належним способом захисту прав сторін є визнання за ними права власності на трактор по 1/2 частині за кожним;
- судом не досліджено висновок автотоварознавчої експертизи № 067/21 від 15.09.2021: застосовуючи порівняльний метод як основний метод дослідження, в розрахунковій частині висновку експерт визначає ринкову вартість всупереч загальній формулі, яка зазначена в п. 7.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зареєстрованої в Мін`юсті України 04.08.2009 за № 724/16740 (з наступними змінами); у висновку відсутні дані всіх аналогів, вартість яких бралась до уваги при здійсненні розрахунку; експертом завищено вартість трактора, зважаючи на його зношеність та більш ніж 30 років використання; підставою завищення ціни є зазначення невірних відомостей про технічний стан трактора. Тому ОСОБА_2 просить призначити повторну експертизу, яку слід доручити іншому експертові;
- в рішенні суду відсутні мотиви відмови в задоволенні зустрічного позову;
- суд безпідставно стягнув з ОСОБА_2 судові витрати, оскільки його ж ухвалою від 29.06.2021 ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її відхилити, а рішення суду І інстанції залишити без змін.
12.04.2023 ОСОБА_2 подано клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Апеляційним судом не встановлено конкретних обставин справи, які б унеможливлювали її вирішення по суті без виклику сторін у судове засідання; натомість справа містить достатньо доказів для вирішення її по суті. Тому на підставі ч. ч. 1, 3 ст. 369 ЦПК України вказане клопотання відхилене.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
16.11.1975 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , який розірвано 01.07.2017, що підтверджується копіями свідоцтв відповідного змісту (арк. 9, 10). Від цього шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має інвалідність ІІ групи з дитинства та проживає з ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої та довідкою Галицької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 28.01.2019 № 03-23/42 (арк. 54, 55).
З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на вказану дочку в розмірі 500 грн 00 коп. щомісячно на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.11.2019, заборгованість зі сплати яких за період з травня 2019 р. по вересень 2020 р. становить 4719 грн 00 коп. Ці обставини підтверджено копіями розрахунку заборгованості за аліментами по виконавчому листу № 2/740/904/19 від 02.03.2020 і позовної заяви ОСОБА_2 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області про звільнення від сплати аліментів (арк. 56, 58-61).
Відповідно до даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи, наведених Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області в повідомленні від 23.01.2020 № 01-13-24/418, та копії свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 , за ОСОБА_2 16.12.2013 зареєстрований трактор колісний марки YANMAR FX24D, 1990 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , свідоцтво про його державну реєстрацію ЕА 067677 (арк. 12-13, 74). За висновком експерта № 067/21 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи з оцінки цього трактора від 15.09.2021, що виготовлений судовим експертом Доценком Г.Д., його ринкова вартість з урахуванням фактичного технічного стану на 08.09.2021 становить 175077 грн 75 коп. (арк. 69-72).
16.01.2003 за ОСОБА_2 зареєстровано вантажний автомобіль марки «IFA B 50», 1977 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2002, що підтверджується копією свідоцтва про його реєстрацію серії НОМЕР_4 (арк. 40, 96). Відповідно до висновку експерта № 071/21 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з оцінки цього автомобіля від 01.10.2021, що виготовлений суб`єктом оціночної (експертної) діяльності СПД ОСОБА_6 , його ринкова вартість з урахуванням фактичного технічного стану на 30.09.2021 становить 29808 грн 00 коп. (арк. 89-98). У висновку експертом-автотоварознавцем, зокрема, зазначено, що в цілому автомобіль характеризується як повнокомплектний (за виключенням АКБ); із-за довготривалого зберігання незаконсервованим під відкритим небом він є непридатним до експлуатації, не на ходу як такий, що не відповідає ДСТУ 3649:2010 «Засоби транспортні дорожні. Експлуатаційні вимоги безпеки до технічного стану та методи контролю», а з урахуванням комплектації (подвійна кабіна та вантажна платформа малого розміру, знятий з виробництва більше 30 років) є морально застарілим. Автомобіль з економічної доцільності та технічної можливості відновленню не підлягає (арк. 91).
Згідно з роздруківками з веб-сайта AUTO.RIA у мережі Інтернет, ринкова вартість вантажного автомобіля марки «IFA B 50», 1972 та 1988 років випуску, аналогічних спірному за параметрами, становила 4500 доларів США або 122850 грн 00 коп. та 2800 доларів США або 76440 грн 00 коп. (арк. 41-42).
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 5250 0122 4321 1644 від 02.06.2021, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Ніжинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області і отримує пенсію за віком, яка за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 склала 12891 грн 50 коп. (арк. 37).
У відомостях з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків ДПС України про суми виплачених доходів зазначено, що ОСОБА_2 в І кварталі 2020 р. отримав дохід від УСЗН Ніжинської РДА Чернігівської області в сумі 4914 грн 00 коп. (арк. 38). У довідці УСЗН Ніжинської РДА Чернігівської області від 18.08.2020 зазначається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в цьому Управлінні та отримує соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 2 групи, розмір якої за період з 01.01.2020 по 01.07.2020 становив 11540 грн 00 коп. (арк. 57).
Згідно з копією довідки Ніжинського відділення фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 07.12.2020 № 353, ОСОБА_2 не перебуває на обліку у цьому Відділенні та не отримує щомісячні страхові виплати (арк. 39). 
Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
Жоден з учасників справи не заперечує, що спірні трактор колісний марки YANMAR FX24D, 1990 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , та вантажний автомобіль марки «IFA B 50», 1977 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_3 , зареєстровані на ОСОБА_2 , є спільним сумісним подружнім майном сторін, та що трактор перебуває у користуванні останнього.
Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положеннями ч. 1 ст. 68 цього Кодексу, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 372 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Інше, ніж передбачене наведеними у попередніх 2 абзацах приписами норм права, в контексті спору між сторонами ні законом, ні домовленістю (договором) між ними не передбачено.
В силу ч. 2 ст. 183 ЦК України спірні транспортні засоби є неподільними речами. Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 368 цього ж Кодексу, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Так як неподільна річ - трактор колісний марки YANMAR FX24D, 1990 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 , знаходиться у його користуванні і ОСОБА_1 не може його використовувати, то в силу наведеного у попередніх 4 абзацах вона має право на грошову компенсацію вартості його 1/2 частки. Отож суд І інстанції законно стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості, визначеної судовою експертизою, належної їй 1/2 ідеальної частки трактора в сумі 87538 грн 00 коп. 
Також вірного висновку дійшов суд І інстанції про неможливість використання вантажного автомобіля марки «IFA B 50», 1977 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , зважаючи на те, що автомобіль з економічної доцільності та технічної можливості до відновлення не підлягає, законно залишивши його у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим і описаним вище обставинам справи та визначеним відповідно до них правовідносинам. Так:
- місцевим судом вірно відхилено клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його адвоката – Подлуцького М.О. на військовій службі, оскільки у нього було достатньо часу (з травня 2022 р. по листопад 2022 р.) для вирішення питання про надання йому правової допомоги іншим адвокатом;
- при ухваленні оскаржуваного рішення судом враховано матеріальний стан ОСОБА_2 , зокрема вказано, що він стає одноосібним власником спірної речі – трактора, тож його не можна вважати неплатоспроможним;
- висновок автотоварознавчої експертизи № 067/21 від 15.09.2021, з яким не погоджується ОСОБА_2 , надійшов до суду 29.09.2021 (арк. 68), у зв`язку з чим ухвалою суду від 04.10.2021 провадження у справі було поновлено й призначено її до розгляду на 08.11.2021 (арк. 82). У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 01.12.2021 (арк. 85). У судовому засіданні 01.12.2021 ОСОБА_2 повідомив, що не обізнаний з вказаним висновком експерта та заперечував проти цього висновку, проте клопотань про призначення повторної експертизи для його спростування не заявляв (арк. 102-104, 105). Розгляд справи, призначений на 21.01.2022, не відбувся у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, а тому він був відкладений до 10.03.2022. Після відновлення з 05.05.2022 територіальної підсудності справ (яка була змінена внаслідок введення на території України воєнного стану) справу призначено до розгляду на 29.06.2022 (арк. 128). Ні 29.06.2022, ні 29.08.2022, ні 30.09.2022, ні 24.10.2022, ні в день ухвалення рішення у справі - 25.11.2022, ОСОБА_2 з відповідним клопотанням про призначення повторної експертизи не звертався. 25.11.2022, під час з`ясування судом щодо наявності зауважень, доповнень та додаткових пояснень, ОСОБА_2 просив переоцінити вартість трактора, однак з письмовим клопотанням про це не звернувся (арк. 144-145). Не навів він і суду апеляційної інстанції обставин, що свідчать про поважність причини пропуску ним строку на подання клопотання про призначення у справі повторної автотоварознавчої експертизи з метою спростування експертного висновку № 067/21 від 15.09.2021. Тому це його клопотання апеляційний суд не задовольнив;
- є хибним довід апеляційної скарги про те, що при проведенні експертизи, за наслідками якої складено висновок № 067/21 від 15.09.2021, експертом застосовано лише порівняльний метод як основний метод дослідження, оскільки експертом проведено зовнішній візуальний огляд транспортного засобу, що був об`єктом дослідження, за участю ОСОБА_2 , про що складено відповідний акт від 08.09.2021. Посилання останнього на завищення експертом вартості трактора не підтверджено наявними у справі доказами. До того ж він не вказує, які саме відомості про технічний стан трактора, зазначені у експертному висновку, є невірними. Крім того, в силу ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; сторони подають докази у справі безпосередньо до суду. На виконання приписів цих норм права ОСОБА_2 мав у строки, встановлені ст. 83 ЦПК України, надати докази, які б спростовували твердження і докази ОСОБА_1 щодо вартості спірного трактора. ОСОБА_2 мав таку можливість, так як трактор перебуває у його володінні й користуванні. Але таких доказів суду не надано. Саме у зв`язку з цим в порядку ст. 76-80, 81 ч. 1, 95 ЦПК України висновок автотоварознавчої експертизи № 067/21 від 15.09.2021 є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом, який не спростовано;
- судом І інстанції наведено слушні мотиви відмови у задоволенні зустрічного позову. Цей висновок випливає і з того, що твердження ОСОБА_1 про спосіб зберігання спірного автомобіля підтверджено у вищеописаному висновку експерта № 071/21 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з оцінки цього автомобіля від 01.10.2021;
- звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не звільняє його від обов`язку відшкодування судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з задоволенням її вимог.
Отож оскаржуване рішення є законним. Його законність та обґрунтованість перевірено у межах доводів апеляційної скарги.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, то підстав для перерозподілу судових витрат, зокрема й по сплаті судового збору, немає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 листопада 2022 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.
Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий:                                    Судді: