УХВАЛА
 
16 січня 2024року
м. Київ
 
справа № 285/2226/20
провадження № 61-10669св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоград-Волинська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у складі колегії суддів: Галацевич О. М.,                         Трояновської Г. С., Павицької Т. М.,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                           ОСОБА_2 , у якому просив:
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 вересня 2005 року, видане державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_3 на спадкове майно ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з 5/6 ідеальних часток спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 617385, виданий 26 травня 2011 року на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради від 28 грудня 2009 року № 610, з кадастровим номером земельної ділянки 1811000000:00:020:0287, площею 0,0748 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою спірного житлового будинку.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 02 листопада 2022 року касаційну скаргу     ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Житомирського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від                            31 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
Визнано недійсним в 1/2 частині свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 вересня 2005 року, видане державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_3 на спадкове майно ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з 5/6 ідеальних часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №617385, виданий 26 травня 2011 року на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради від 28 грудня 2009 року № 610, з кадастровим номером земельної ділянки 1811000000:00:020:0287, площею 0,0748 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою житлового будинку:    АДРЕСА_1 .
В іншій частині вимог позову відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
12 липня 2023 року ОСОБА_2  через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
31 серпня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новоград-Волинська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                  Є. В. Коротенко
 
                                                                                                          А. Ю. Зайцев
 
   М. Ю. Тітов