ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/4309/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року 
у справі № 280/4309/23 
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області   
про визнання протиправною та скасування постанов, -

                                                           ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.05.2023 №356493; від 29.05.2023 №356494.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку розгляду справи відносно позивача щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, розгляд справи   відбувався за його відсутності (відсутності представника позивача). Також позивач вказує, що ним не вчинялось порушень транспортного законодавства, які зазначені в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №35397 від 12.05.2023, оскільки позивач 12.05.2023 не був автомобільним перевізником, про що свідчить укладений 29.11.2022 між позивачем та TOB «СКР АТАМАН-1» договір оренди вантажного автомобіля № 3 марки FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що згідно з наданими товарно-транспортними накладними від 12.05.2023 № 1205/3 та № 1205/4 TOB «СКР АТАМАН-1» здійснювало перевезення вантажу 12.05.2023, замовник та вантажовідправник TOB «Променерго-Інновація», а отже автомобільним перевізником було саме TOB «СКР АТАМАН-1». Додатково позивач вказує, що водій ОСОБА_2 є штатним працівником TOB «СКР АТАМАН-1». 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області №356493 від 29.05.2023 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 51000,00 грн.
Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області №356494 від 29.05.2023 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000,00 грн.
Суд виходив з того, що відповідачем не надано доказів щодо обізнаності позивача відносно дати, часу та місця розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та підстав для її розгляду справи за відсутності позивача. Розгляд справи за відсутності позивача призвів до неможливості уповноваженою особою оцінити всі обставини, а також обмеження права позивача надати докази, які мають суттєве значення для прийняття оскаржуваних постанов. З огляду на досліджені матеріали справи та надані сторонами докази суд визнав  помилковою позицію відповідача, що позивач на дату проведення рейдової перевірки 12.05.2023 виступав автомобільним перевізником в розумінні норм  Закону України № 2344-ІІІ, що в свою чергу виключає притягнення позивача до відповідальності, передбаченої  статтею 60 Закону України № 2344-ІІІ.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Скаржник наполягає на правильності висновків Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області   Державної служби України з безпеки на транспорті про порушення вимог діючого законодавства в частині перевищення встановленого законодавством габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що зафіксовано в акті від 12.05.2023 № 000874. Водій ОСОБА_2 з актом перевірки був ознайомлений, заперечень чи пояснень щодо змісту акту не надав та засвідчив його власним підписом. Оскільки позивач чи уповноважена ним особа на розгляд справи щодо акту про проведення перевірки не прибули, справу розглянуто 29.05.2023 у відповідності до п.27 Порядку № 1567 за наявними матеріалами. При проведенні перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки водієм не надавався відповідний договір оренди транспортного засобу, акт передачі транспортного засобу, тимчасовий реєстраційний талон. Документи, подані позивачем до суду, не було пред`явлено під час перевірки, а подання їх в майбутньому не  спростовує факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений   ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт». Також скаржник зауважує, що наданий позивачем договір оренди транспортного засобу лише засвідчує наміри сторін, що його уклали, докази, які б підтверджували виконання умов такого договору, позивачем не надані. При цьому відповідач, посилаючись на Інструкцію про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі        реєстраційних документів, номерних знаків на них, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010  № 379, зазначає, що надання права керування транспортним засобом іншій особі засвідчується тимчасовим реєстраційним талоном. Матеріали справи не містили відомостей про передання позивачем належного йому транспортного засобу у користування іншій особі або водію, який був присутній під час перевірки транспортного засобу. 
Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого його представником відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін через необґрунтованість доводів скаржника. Представник позивача вказує про хибність твердження відповідача про перевищення транспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів, оскільки відсутні докази, що підтверджували б правомірність застосування засобу вимірювальної техніки. Також представник позивач наполягає на тому, що позивач не був автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджено відповідним договором оренди вантажного автомобіля, актом передачі автомобіля в оренду, платіжними документами на підтвердження оплати за оренду.  Щодо оформлення тимчасового реєстраційного свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів представник позивача вказує, що оформлення такого свідоцтва не є обов`язком для позивача. Також вважає, що в даному випадку факт неповідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є підставою для визнання постанови у такій справі неправомірною та такою, що винесена з порушенням встановленої процедури.  
Відповідач подав суду письмові заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких  наполягає на правильності своєї позиції щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності у зв`язку з встановленим належним чином фактом  перевищення габаритно-вагових норм транспортного засобу позивача. Власник транспортного засобу у разі передачі його в тимчасове користування зобов`язаний зробити перереєстрацію такого транспортного засобу, водій, здійснюючи перевезення вантажів, зобов`язаний надати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких  на законних підставах використовується транспортний засіб. Подання суду документів, які не було пред`явлено під час перевірки,  не спростовує факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`явити такі документи встановлений ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, основним видом діяльності позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за КВЕД є  49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с.32).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 позивач є власником транспортного засобу марки FORD, номер кузову НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Між ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «СКР АТАМАН-1» (орендар) укладений договір оренди вантажного автомобіля від 29.11.2022 № 3 терміном один рік з  01.12.2022 до 01.12.2023 (а.с.11-12).
Відповідно до пункту 1.1 цього договору орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння спеціалізований вантажний самоскид марки FORD, номер кузову НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.
Передача майна в оренду здійснюється повноважними представниками сторін за актом прийому-передачі (п.3.1 договору). 
Орендна плата встановлюється в розмірі 9000,00грн. щоквартально (п. 5.1 договору).
Передача позивачем  спеціалізованого вантажного самоскиду марки FORD, номер кузову НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ,  2008 року випуску орендарю ТОВ «СКР АТАМАН-1» засвідчено  актом передачі автомобілів в оренду до договору №3 від 29.11.2022 (а.с.12 зворотній бік).
На підтвердження оплати ТОВ «СКР АТАМАН-1» орендної плати за договором оренди вантажного автомобіля №3 від 29.11.2022 позивачем надано видатковий касовий ордер від 12.04.2023 (а.с.31).  
12.05.2023 під час рейдової перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на ділянці м. Запоріжжя, Північне шосе, був зупинений та перевірений транспортний засіб марки FORD, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.05.2023 №353917, яким зафіксовано порушення:
ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» - під час надання послуг з перевезення вантажів (ТТН відсутня) з перевищенням вагових обмежень загальна маса транспортного засобу 34,14 т при допустимій 26 т., понад 30%;
п.11.1 Правил перевезення автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, - перевізник не забезпечив водія товарно-транспортною накладною або іншим визначених законодавством документом на вантаж, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У тому числі виявлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: абз.17 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 30%; абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж.
Водій ОСОБА_2 з актом перевірки № 353917 ознайомився, жодних заперечень до викладених у ньому обставин не надав, що підтверджується його особистим підписом на вказаному акті.
Посадовими особами  посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті також складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 12.05.2023 ДЗ № 001274, акт від 12.05.2023 АВ № 000874 про порушення вимог діючого законодавства в частині перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, в якому вказано місце проведення габаритно-вагового контролю  м. Запоріжжя, Північне шосе, нормативно допустима вага транспортного засобу – 26 т, фактична вага – 34,14 т.  
Водій ОСОБА_2 з актом перевірки від 12.05.2023 № 000874 ознайомився, заперечень, пояснень щодо змісту акту  не надав, що підтверджується його особистим підписом на вказаному акті.  
За поясненнями відповідача в даному випадку було проведено саме документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, в результаті якого встановлено: маса транспортного засобу – 13 т, згідно відвісної квитанції від 12.05.2023 маса ватажу складала 21,14 т, тому загальна маса транспортного засобу визначена 13 т + 21,14 т = 34,14 т при нормативно допустимих 26 т, що є перевищенням на 31,3% від норми. 
Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт   призначено на 29.05.2023, запрошення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надіслано на адресу позивача.
29.05.2023 у зв`язку з неявкою позивача, його уповноваженої особи відповідачем розглянуто  справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт   за наявними матеріалами.
За результатами розгляду відповідачем прийнято:
постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.05.2023 №356493, якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн. на підставі абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.05.2023 №356494, якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних постанов.
Відповідно до  ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті;  габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:
використовувати спеціалізовані автомобілі;
використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;
супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у  порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;
здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;
використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;
використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;
у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;
здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567  в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до п.15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:
наявність визначених статтями 39 і 48  Закону  документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59  Закону;
додержання водієм вимог  Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)  (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
оснащення таксі справним таксометром;
відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);
виконання водієм інших вимог  Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту  та  Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення) зобов`язує автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (ч.4 ст.48   Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт»  водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

За правилами п.25 – 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з  додатком 5.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до ч.1 ст.60 цього Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених  статтями 39  і  48  цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.3 ч.1 ст.60 Закону);
перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.17 ч.1 ст.60 Закону).
Виходячи з аналізу наведених правових норм  суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України №2344-III та перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, є виключно автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів. 
За визначенням в ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. 
Відповідно до  статті 33 Закону України № 2344-III  автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
В спірному випадку, як правильно встановлено судом першої інстанції, з огляду на укладений позивачем з ТОВ «СКР АТАМАН-1» (орендар) договір оренди вантажного автомобіля від 29.11.2022 №3 на строк до 01.12.2023   і відсутність доказів його розірвання,  на момент перевірки  12.05.20223  належний позивачу  транспортний засіб марки FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,  перебував у користуванні ТОВ «СКР АТАМАН-1» на умовах найму (оренди), яке використовувало його у своїй господарській діяльності для здійснення перевезень. 
Матеріали справи містять також договір надання послуг №06-09/1 від 01.05.2023, укладений між ТОВ «Променерго-Інновація» (замовник) та ТОВ «СКР АТАМАН-1» (виконавець) предметом якого є надання автопослуг, пов`язаних з навантаженням та перевезенням вантажу на об`єкті замовника за допомогою транспортних засобів. 
Згідно акту надання послуг № 12 від 12.05.2023 ТОВ «СКР АТАМАН-1» надало ТОВ «Променерго-Інновація» автотранспортні послуги по м. Запоріжжя у кількості дві послуги. Товарно-транспортні накладні №1205/3 від 12.05.2023 та №1205/4 від 12.05.2023, відповідно до яких автомобільним перевізником є ТОВ «СКР АТАМАН-1» (а.с.14-18).
Довідкою ТОВ «СКР АТАМАН-1» вих.№06/1 від 13.06.2023 засвідчено, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «СКР АТАМАН-1» з 28.12.2021 по теперішній час на посаді водія автотранспортних засобів (а.с.29).
На підтвердження перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах із ТОВ «СКР АТАМАН-1» до матеріалів справи надано також податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2023 року та відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за І квартал 2023 року (а.с.19-28).
Отже, за таких обставин позивач в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником не є. Як орендодавець  транспортного засобу позивач після передачі цього транспортного засобу орендарю не бере участі у здійсненні перевезень.
Стосовно  доводів скаржника, що під час проведення перевірки водій не повідомляв про наявність та не надавав посадовим особа Укртрансбезпеки  договору оренду транспортного засобу, акту передачі транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талону суд апеляційної інстанції  зазначає, що вказані відповідачем обставини не впливають на суть спірних правовідносин. Жодна норма діючого законодавства не визначає такі обставини в якості підстави для покладення відповідальності згідно абз.3, 17  ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на власника транспортного засобу, який в установленому порядку передав цей транспортний засіб в тимчасове платне користування. 
Суд апеляційної інстанції також враховує висновки Верховного Суду в постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися, на думку Верховного Суду, із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.
За висновком Верховного Суду у справі № 640/27759/21 тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві,   судом  першої інстанції правильно враховані надані позивачем документи, які не були предметом розгляду відповідачем у справі про порушення законодавства про автомобільний транспорт. 
Відповідно до наведеної вище норми ст.48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Водночас, як правильно зазначено судом першої інстанції,  під час такого контролю можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України № 2344-III. 
Для прийняття рішення про накладення  адміністративно-господарських штрафів відповідно до ст. 60 Закону України №2344-III, призначається розгляд справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки і має з`ясувати, зокрема, особу порушника, адже видається очевидним, що автомобільний перевізник не може встановлюватися на основі самих лише слів водія транспортного засобу, які зафіксовані в акті проведення перевірки (додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22.02.2023 у справі №240/22448/20 та від 06.07.2023 у справі №560/514/22.
Отже, при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
При  цьому розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема з попереднім її повідомленням про дату, час та місце розгляду справи.
Виходячи з аналізу абз.2 п.26 Порядку № 1567, в даному випадку визначальним є факт  отримання уповноваженою особою автомобільного перевізника відповідного повідомлення, тобто факт його обізнаності з розглядом справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, і лише за таких умов неявка уповноваженої особи суб`єкта господарювання може бути підставою для розгляду справи про порушення без її участі.
Судом встановлено, що на адресу позивача надсилалось запрошення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яка призначена на 29.05.2023, втім докази щодо обізнаності позивача відносно дати, часу та місця її розгляду відповідачем не подані, матеріали справи не містять, що свідчить про не доведення відповідачем  підстав для розгляду справи за відсутності позивача.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за таких обставин розгляд справи за відсутності позивача (чи його представника) призвів до неможливості уповноваженою особою оцінити всі обставини, а також обмежив права позивача надати докази, які мають суттєве значення для прийняття оскаржуваних постанов.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що оскаржувані постанови прийняті необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже не відповідають критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.2 КАС України), у зв`язку з чим є протиправними і підлягають скасуванню.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені  ст.317 КАС України  підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст.  311,  315,  316,  321,  322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 280/4309/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко