ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року	Львів	Справа № 140/8412/23 пров. № А/857/14687/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Гудима В.Я., Качмара В.Я.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року у справі (головуючий суддя: Костюкевич С.Ф., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, –

встановив:

ОСОБА_1 , 02.05.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо нездійснення нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням дати розрахунку 30.12.2020 на суму 30 934,57 грн та 29.11.2021 на суму 51 436,24 грн, за період з 01.03.2018 по 06.08.2019 на суму 14 494,37 грн з урахуванням дати розрахунку 29.03.2023 та 07.04.2023 на суму 52 024,61 грн відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 № 159.
Обґрунтовує позов тим, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 169 від 06.08.2019 звільнений у запас за пунктом 2 підпункту «а» у зв`язку із закінченням строку контракту та 06.08.2019 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Разом із тим, відповідач здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 та 01.03.2018 по 06.08.2019 з порушенням строків такої виплати: 30.12.2020 виплачено заборгованість у розмірі 30 934,57 грн та 29.11.2021 на суму 51 436,24 грн (за період з 01.01.2016 по 28.02.2018), а 29.03.2023 виплачено заборгованість у розмірі 14 494,37 грн та 07.04.2023 на суму 52 024,61 грн (за період з 01.03.2018 по 06.08.2019).
Позивач вважає, що відповідно до положень Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Однак відповідач при несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення не нарахував та не виплатив йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати (з 01 січня 2016 по день фактичної виплати).
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року позов задоволено. 
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що оскільки військовою частиною НОМЕР_1 вчасно виконано рішення судів, яким зобов`язано виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів з боку  відповідача не було.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 21.12.2002 по 06.08.2019 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з послужного списку позивача. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2020 № 169, капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 06.08.2019 виключено зі списків особового складу військової частини.
Згідно довідки-розрахунку ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 06.08.2019 в загальному розмірі 148889,79 грн, а саме: на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 140/4204/21 та від 01.12.2020 у справі № 140/12391/20 (щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018) у розмірі 82 370,81 грн та на виконання рішення суду від 12.12.2022 у справі № 140/16588/21 (щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 06.08.2019) у розмірі 66 518,98 грн. 
Так, 30.12.2020 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 30 934,57 грн та 29.11.2021 в сумі 51 436,24 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 29.12.2020 № 866 та від 29.11.2021 № 629 (за період з 01.01.2016 по 28.02.2018).
Позивачу 29.03.2023  виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 14 494,37 грн та 05.04.2023 в сумі 52 024,61 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 29.03.2023 № 143 та від 05.04.2023 № 170 (за період з 01.03.2018 по 06.08.2019).
ОСОБА_1 звернувся до відповідача з запитом щодо здійснення нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати.
Листом від 13.04.2023 № 256 відповідач повідомив позивача, що військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішень суду було здійснено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення, інших зобов`язань військової частини, в тому числі щодо нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення в рішеннях суду не визначено, відповідно підстав щодо виплати немає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення є протиправною, оскільки наявний факт несвоєчасної виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані  Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами у цьому  Законі  слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії;
- соціальні виплати;
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення);
- та інші.
Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Пунктом 4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошове забезпечення). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, грошового забезпечення).
Крім цього, виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 140/4204/21 та від 01.12.2020 у справі № 140/12391/20 (щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018) позивачу виплачено індексацію у розмірі 82 370,81 грн.
На виконання рішення суду від 12.12.2022 у справі № 140/16588/21 (щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 06.08.2019) позивачу виплачено індексацію у розмірі 66 518,98 грн.
Зокрема:
- 30.12.2020 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 30 934,57 грн та 29.11.2021 в сумі 51 436,24 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 29.12.2020 № 866 та від 29.11.2021 № 629 (а. с. 17, 20)
- 29.03.2023 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 14 494,37 грн та 05.04.2023 в сумі 52 024,61 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 29.03.2023 № 143 та від 05.04.2023 № 170 (а. с. 18, 19).
Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки несвоєчасна виплата сум індексації грошового забезпечення відбулась у зв`язку з неправомірним нарахуванням, що встановлено наведеними вище судовими рішеннями Волинського окружного адміністративного суду у справах № 140/4204/21, № 140/16588/21, № 140/12391/20, які набрали законної сили, тобто з вини суб`єкта владних повноважень, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків його виплати.
Щодо покликання відповідача в апеляційній скарзі, що військовою частиною НОМЕР_1 вчасно виконано рішення судів, яким зобов`язано виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів з боку відповідача не було, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. 
Оскільки, вказані кошти нараховані та виплачені в результаті перерахунку сум індексації, тобто шляхом відновлення прав позивача за наслідками судових розглядів, порушених при виплаті її у меншому розмірі під час проходження військової служби, а тому вказані суми є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач не провів нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду у справах № 140/4204/21, № 140/16588/21, № 140/12391/20, які набрали законної сили.
Апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст.  311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року у справі № 140/8412/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар