КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №756/6832/22                                    Головуючий у 1 інстанції: Діденко Є.В. 
Провадження №22-ц/824/655/2024              Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
13 лютого 2024 року                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого                                                        Гаращенка Д.Р.
суддів                                                            Олійника В.І., Сушко Л.П.,
при секретарі                                                             Дуб С.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Сахнацького Олександра Андрійовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про визнання правочину неукладеним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень і записів про державну реєстрацію прав,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст обставин справи
 
В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання правочину неукладеним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень і записів про державну реєстрацію прав.
Просив суд визнати договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 27 серпня 2021 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - неукладеним (нікчемним); усунути перешкоду в користуванні власністю шляхом визнання незаконним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, за індексним номером 60036019, від 27.08.2021: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - права приватної власності на квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2021, серія та номер: 8255, за ОСОБА_2 ; усунути перешкоду в користуванні власністю шляхом скасування запису про право власності /довірчої власності № 43664588: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, індексний номер: 60036019 від 27.08.2021 та договору купівлі - продажу 27.08.2021, посвідченого (видавник) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстровано в реєстрі за № 8255; усунути перешкоду в користуванні майном шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , квартири АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ; підтвердити наявне право власності, набуте раніше на законних підставах ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2441633580000 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Соколовим О.Є. 09 грудня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2н-2585, яке 15.01.2004 було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна за № 1512;  усунути перешкоду користування майном шляхом визнання недійсним Договору іпотеки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , заставною вартістю 933 225,00 грн., від 27 серпня 2021 року укладеного між ОСОБА_3 (іпотекодержатель), та ОСОБА_2 (іпотекодавець), визнати відсутність права іпотекодавця на передачу в іпотеку нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , заставною вартістю 933 225,00 грн., за Договором іпотеки від 27 серпня 2021 року укладеного між ОСОБА_3 (спотокодержатель), та ОСОБА_2 (іпотекодавець), визнати відсутність права іпотекодержавця на прийняття об?єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , заставною вартістю 933 225,00 грн., в іпотеку за Договором іпотеки від 27 серпня 2021 року, усунути перешкоду в користуванні майном шляхом визнання незаконним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, за індексним номером 60043681, від 27.08.2021 про державну реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек - щодо квартири АДРЕСА_1 на підставі договору позики від 27.08.2021, серія та номер: 8263, видавник приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна, скасувати запис про право власності /довірчої власності № 43671533: на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, за індексним номером 60043681, від 27.08.2021 про державну реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек - щодо квартири АДРЕСА_1 на підставі договору позики від 27.08.2021, серія та номер: 8263. видавник приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна; усунути перешкоду в користуванні майном шляхом визнання незаконним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, за індексним номером 60043379, від 27.08.2021 про державну реєстрацію обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон - на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 27.08.2021, серія та номер: 8264, видавник приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна; усунути перешкоду в користуванні власністю шляхом скасування запису про обтяження № 43671173 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, на підставі рішення за індексним номером 60043379, від 27.08.2021 про державну реєстрацію обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон - на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 27.08.2021, серія та номер: 8264, видавник приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна.
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , мав у власності квартиру за АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Соколовим О.Є. 09 грудня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №2H-2585, яке 15.01.2004 було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна за № 1512. В серпні 2022 року, від працівників поліції Шевченківського району міста Києва, Позивачу стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 , переоформлена на іншу особу. Позивач, з членами родини, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратенка Миколи Івановича та отримав Інформаційну довідку із реєстру речових прав № 307031043. Відповідно до вказаної Довідки, в розділі «Актуальна інформація про право власності» міститься номер запису про право власності довірчої власності за № 43664588, що власником квартири АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60036019 від 27.08.2021, приватний нотаріус Гамаль І.М., та договору купівлі - продажу 27.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.M., зареєстровано в реєстрі за № 8255. У Довідці, в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» міститься номер запису про іпотеку: 43671533, про те, що вказана квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 27.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстровано в реєстрі за № 8264, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60043681 від 27.08.2021, приватний нотаріус Гамаль І.М. - передана в іпотеку. В графі «відомості про основне зобов`язання» зазначено: строк виконання основного зобов?язання: 27.02.2022; розмір основного зобов?язання: 933 225,00 грн.; правочин, в якому встановлено основне зобов?язання: Договір позики, серія та номер 8263 виданий 27.08.2021 видавник Гамаль І.М. : в графі «відомості про суб?єктів» зазначено: іпотекодержатель: ОСОБА_3 , а іпотекодавець ОСОБА_2 . В розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» зазначеної Довідки № 307031043, міститься номер запису про обтяження: 43671 173; здійсненої приватним нотаріусом Гамаль Іриною Миколаївною, на підставі договору про іпотеку, серія та номер: 8264, виданий 27.08.2021; видавник Гамаль І.М. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60043379 від 27.08.2021; приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; обтяжувач: ОСОБА_3 , особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_2 . Позивачу вказані особи не відомі, договір купівлі - продажу від 27.08.2021 квартири АДРЕСА_1 здійснено без його участі, без його відома та без його волі та згоди. Про договір купівлі-продажу та договір іпотеки стало відомо із Інформаційної довідки. Позивач квартиру АДРЕСА_1 нікому не відчужував, правовстановлюючі документи не втрачав, а Відповідач квартиру не придбавав, документи на вказану квартиру знаходились в Позивача. В даний час Оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом знаходиться на зберіганні у родини Позивача. Вказаною квартирою Позивач фактично користується до цього часу, регулярно сплачує комунальні послуги (копії квитанцій додаються). З цього приводу Позивач звернувся до Шевченківського РУ ГУ НПУ в м. Києві з відповідною заявою про заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією протоколу прийняття заяви та талоном-повідомленням № 41850 від 06.08.2022. За вказаним фактом СВ Оболонським РУ УНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 42022102050000133 від 15.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Таким чином, оскільки Позивач квартиру нікому не відчужував, правовстановлюючі документи не втрачав, а Відповідач квартиру не придбавав, Позивач вважає порушеними його право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, тому для захисту та відновлення порушених прав звертається до суду.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18.07.2023 позовні вимоги задоволено частково.
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , квартиру АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 .
Визнано недійсним Договір іпотеки від 27 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_3 (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець), відповідно до якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , заставною вартістю 933 225, 00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстровий номер 8264.
В решті вимог - відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача є достатнім витребувати квартиру з чужого незаконного володіння. При цьому у позовній вимозі про визнання договору неукладеним, слід відмовити, водночас встановивши факт його не укладення у цьому рішенні.
Заявлені вимоги про скасування рішень і записів державного реєстратора задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду про витребування на користь позивача квартири та визнання недійсним договору іпотеки вже є достатніми підставами для скасування всіх прийнятих державним реєстратором рішень, які стали наслідками договору купівлі-продажу від 27.08.2021 та договору іпотеки від 27.08.2021, зазначив, що такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, постанова від 07.11.2018 у справі № 488/5028/14-ц.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 18.07.2023, представника позивача ОСОБА_1 - Сахнацький Олександр Андрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. 
Вважає рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2023 незаконним та таким, яке суперечить завданням цивільного судочинства, оскільки в її основу покладено висновки, які не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарг зазначає, що з метою гарантування  ОСОБА_1 відновлення його порушеного права та виходячи із того, що спірна квартира вибула з володіння позивача без його волі, враховуючи зміст ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вбачається доцільним та необхідним скасувати реєстрацію права власності на вказану квартиру, тому апелянт просив постановити рішення про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом скасування рішення та відповідних записів про державну реєстрацію права власності вищевказаної квартири за відповідачем ОСОБА_2 .
Вказує, що 16 січня 2020 року законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, який (спосіб захисту) в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже не спроможний надати особі ефективний захист її прав.
Вважає, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовними вимоги в тому числі і про скасування державної реєстрації речового права на квартиру за Відповідачами, скасування реєстрації договору іпотеки, скасування обтяжень, тощо, обрав належний спосіб захисту своїх порушених прав.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву. 
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання
 
Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник апелянта ОСОБА_1 - Сахнацький О.А. , в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Інші учасники справи в судове засідання також не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Соколовим О.Є. 09 грудня 2003 та зареєстрованого в реєстрі за №2H-2585, яке 15.01.2004 було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна за № 1512, ОСОБА_1 отримав у власність в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 квартиру за АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 307031043 в розділі «Актуальна інформація про право власності» міститься номер запису про право власності довірчої власності за № 43664588, що власником квартири АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60036019 від 27.08.2021, приватний нотаріус Гамаль І.М., та договору купівлі - продажу 27.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.M., зареєстровано в реєстрі за № 8255.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 307031043 в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» міститься номер запису про іпотеку: 43671533, про те, що вказана квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 27.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстровано в реєстрі за № 8264, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60043681 від 27.08.2021, приватний нотаріус Гамаль І.М. - передана в іпотеку. Окрім того, в графі «відомості "про основне зобов`язання» зазначено: строк виконання основного зобов?язання: 27.02.2022; розмір основного зобов?язання: 933 225,00 грн.; правочин, в якому встановлено основне зобов?язання: Договір позики, серія та номер 8263 виданий 27.08.2021 видавник Гамаль І.М. : в графі «відомості про суб?єктів» зазначено: іпотекодержатель: ОСОБА_3 , а іпотекодавець ОСОБА_2 .
В розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» зазначеної Довідки № 307031043, міститься номер запису про обтяження: 43671 173; здійсненої приватним нотаріусом Гамаль Іриною Миколаївною, на підставі договору про іпотеку, серія та номер: 8264, виданий 27.08.2021; видавник Гамаль І.М. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60043379 від 27.08.2021; приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; обтяжувач: ОСОБА_3 , особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_2 .
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 06.08.2022 самостійно звертався до Шевченківського УП ГУНП із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого 15.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження №42022102050000133.
Крім того, позивачем надані квитанції про сплату житлово-комунальних послуг та подання лічильників на квартиру АДРЕСА_1 за 2021-2022 роки.
27 серпня 2021 року приватним нотаріусом Гамаль І.М. посвідчено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , за домовленістю сторін в сумі 1 338 720 (один мільйон триста тридцять вісім тисяч сімсот двадцять грн.) 00 грн.
Згідно з договором іпотеки від 27 серпня 2021 року ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належала йому згідно купівлі продажу від 27 серпня 2021 року на праві приватної власності, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з висновком експертів за результатами проведення почеркознавчої експертизи у цивільній справі №756/6832/22 від 27.04.2023:
1. Рукописний запис « ОСОБА_1 », що міститься у рядку «ПРОДАВЕЦЬ» на зворотній стороні другого аркуша у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2021 укладеному від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрованому у реєстрі за № 8255, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
2. Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку «ПРОДАВЕЦЬ:» на зворотній стороні другого аркуша у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2021, укладеному від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрованому у реєстрі за № 8255, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Відповідно до копії висновку експерта від 23.12.2022 № КСЕ-19/111-22/46013, наданому у кримінальному провадженні № 42022102050000133, підпис в оригіналі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Гавриловою О.В. 09.12.2003, виконаний не Гавриловою О.В. , і бланк такого свідоцтва є підробленим.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 16 ЦК України містить перелік способів захисту цивільних прав.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно зі ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Відповідно до статей 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України гарантовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 331 ЦК України передбачено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Частиною 4 ст. 334 ЦК України унормовано, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).
Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.
В силу ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.
Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», … у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
Велика Палата Верховного Суду послідовно виснувала щодо ефективних способів захисту при неодноразовому відчуженні майна. Відповідно до її висновків захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не є ефективним способом захисту права власника (пункти 73, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц; пункти 84, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).
За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу.
Якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли власник та володілець майна не перебували у договірних відносинах один з одним, власник майна може використовувати речово-правові способи захисту.
Зважаючи на обставини цієї справи, які існували на момент звернення позивача з позовом та прийняття рішення судом першої інстанції, для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16ц вказала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 522/7636/14-ц).
Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду Відповідно від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц роз`яснено, що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (пункти 7.11, 7.26).
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів встановила, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Соколовим О.Є. 09 грудня 2003 року та зареєстрованим в реєстрі за №2H-2585, яке 15.01.2004 було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна за № 1512, отримав у власність в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 квартиру за АДРЕСА_1 .
Висновком експертів № 27511/27512/22-32 за результатами проведення почеркознавчої експертизи у цивільній справі №756/6832/22 від 27.04.2023 року, доведено, що позивач ОСОБА_1 не укладав і не підписував із відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2021 року, який посвідчений приватним нотаріусом Гамаль І.М.
З копією висновка експерта від 23.12.2022 р. № КСЕ-19/111-22/46013, наданому у кримінальному провадженні № 42022102050000133, свідоцтво про право власності на квартиру, яке було надано для оформлення договору купівлі-продажу, є підробленим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду Відповідно від 07.11.2018 р. у справі № 488/5028/14-ц роз`яснено що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем. Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.
Позивач не підписував і не укладав договір купівлі-продажу від 27 серпня 2021 року посвідчений приватним нотаріусом Гамаль І.М., згідно з яким ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , реєстровий номер 8255, такий договір слід вважати неукладеним, таким що не відбувся. 
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).
В пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц, провадження № 14-208цс18, зроблено висновок, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Договором купівлі-продажу від 27 серпня 2021 року порушено право власності позивача, квартира вибула з власності позивача незаконно з подальшим переданням в іпотеку, 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те що для ефективного захисту прав позивача є достатнім витребувати квартиру з чужого незаконного володіння. 
Відповідач ОСОБА_2 не мав права передавати в іпотеку відповідачу ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , оскільки остання йому не належала на праві власності. Вказаним договором порушені права позивача ОСОБА_1 , як законного власника квартири.
Договір іпотеки від 27 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_3 (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець), відповідно до якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , заставною вартістю 933 225, 00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстровий номер 8264, укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України «Про іпотеку», статті 203 ЦК України, недійсний.
Відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду про витребування на користь позивача квартири та визнання недійсним договору іпотеки вже є достатніми підставами для скасування всіх прийнятих державним реєстратором рішень, які стали наслідками договору купівлі-продажу від 27.08.2021 р. та договору іпотеки від 27.08.2021 р. (позицією Великої Палати Верховного Суду, постанова від 07.11.2018 р. у справі № 488/5028/14-ц).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріально та процесуального права та врахував правові висновки Верховного Суду, викладений у зазначених вище постановах у подібних правовідносинах, а тому рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.  
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.
 
Головуючий                                                                                         Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                                    В.І. Олійник
 
                                                                                                            Л.П. Сушко