ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2574/24 Справа № 214/2579/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/2579/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачка – ОСОБА_2 ,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,  апеляційну скаргу  позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дорош Сергій Петрович, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2023 року, яке ухвалено  суддею  Черновою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що 17.11.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. В шлюбі народилася дитина - ОСОБА_5 . 25.04.2005 року шлюб між сторонами розірвано.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.02.2021 року у справі №214/7796/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , що продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2020 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання. На підставі чого було видано виконавчий лист. 
Позивач зазначає, що рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2021 року у справі №214/7796/20 містить чіткі часові рамки його дії щодо стягнення аліментів, а саме: згідно з довідкою №1077 від 12 листопада 2020 року ОСОБА_6 є студентом групи ОРА-18 1/9 ІІІ курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету», термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року. Звертає увагу суду на той факт, що до Національної академії Національної гвардії України ОСОБА_5 було зараховано наказом №167 від 22.08.2022 року. У зв`язку з чим вважає, що рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.02.2021 року у справі №214/7796/20 припинило свою дію 30 червня 2022 року. 
Відтак, для наступного стягнення аліментів ОСОБА_7 або його законний представник повинні були знову звернутися до суду із вимогами про стягнення аліментів, оскільки з 22 серпня 2022 року ОСОБА_8 є курсантом Національної академії Національної гвардії України, а відтак і змінилися обставини щодо його матеріальних потреб під час навчання. Розмір щомісячного доходу ОСОБА_8 першого ж місяця навчання більш ніж у 3,9 рази перевищував прожитковий мінімум для працездатної особи. Перебуваючи у вищевказаному навчальному закладі ОСОБА_8 перебуває на повному державному забезпеченні. Таким чином, є всі підстави обґрунтовано вважати, що державою створені всі можливі умови, отримуване ОСОБА_7 грошове забезпечення навіть із надлишком спроможне забезпечити на належному рівні його витрати на відпочинок, гармонійний духовний, розумовий та соціальний розвиток. Відтак, зважаючи на вищевикладені факти визнання ОСОБА_7 таким, що у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги згідно ст. 199 СК України – є щонайменше недоречним.
Посилаючись на викладене, просив суд: прийняти рішення про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у справі № 214/7796/20 на користь ОСОБА_9 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 ; визнати ОСОБА_5 таким, що не потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням згідно ст. 199 СК України з 30 червня 2022 року.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_7 .
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дорош С.П., просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, на яких грунтуються позовні вимоги, порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд, вирішуючи спір, не врахував істотних обставин справи, якими є перебування ОСОБА_7 на повному державному забезпеченні, що свідчить про відсутність у нього потреби в утриманні від батька. При цьому, за 13 місяців навчання ОСОБА_10 отримав 175 322,69 грн, що не було враховано судом першої інстанції, як і не надано належної оцінки всім доказам у справі, які було надано стороною позивача. 
Також, зазначає, що 16 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник прибули до суду, проте суддя, зіславшись на велике навантаження, запропонувала розглянути справу за наявними матеріалами без судового засідання та повідомила, що згодна із позицією позивача, у зв`язку з чим й було написано заяву про розгляд справи без участі позивача ОСОБА_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу, який подано з порушеннями вимог частини 4 статті 360 ЦПК України (до відзиву не додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи), відповідачка ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Дороша С.П., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у цивільній справі №214/7796/20 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2020 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання (а.с.11-12).
ОСОБА_6 змінив прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 25.08.2023 року.
Відповідно до довідки про доходи №1 від 19.01.2023 року, виданої начальником Національної академії Національної гвардії України С.А. Соколовським, загальна сума доходу курсанта ОСОБА_7 за період з 08/2022 по 12/2022 становить 133 374,95 грн. (а.с.14).
Відповідно до довідки про доходи №27 від 07.06.2023 року, виданої т.в.о. начальника Національної академії Національної гвардії України Мартиненко С. загальна сума доходу за період з 3/2023 по 5/2023 курсанта ОСОБА_7 становить 1832,10 грн. (а.с.37).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 на день звернення до суду із позовною заявою не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, проїзд до місця навчання, їжу, одяг, придбання підручників, та елементарних засобів гігієни, а тому потреби ОСОБА_7 в матеріальній допомозі з боку батька ще залишені, не зважаючи на отримання ним соціальної стипендії. Суд зазначив, що платник аліментів ОСОБА_6 не довів свою неспроможність надавати матеріальну допомогу, жодних доказів того, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги чи платник аліментів неспроможний її надавати суду не надано.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 Сімейного кодексу України).
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Період навчання – це будь-яка частина освітньої програми з вищої освіти, оцінена і документально підтверджена, яка, не становлячи повного курсу навчання за програмою, є істотним здобутком знань чи навичок (Порядок визнання здобутих в іноземних вищих навчальних закладах ступенів вищої освіти, затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 05 травня 2015 року № 504 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 травня 2015 року за № 614/27059).
За пунктом 19 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» освітня програма – це єдиний комплекс освітніх компонентів (предметів вивчення, дисциплін, індивідуальних завдань, контрольних заходів тощо), спланованих і організованих для досягнення визначених результатів навчання.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту (частина перша статті 40 Закону України «Про освіту»).
Підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень (частина перша статті 5 Закону України «Про вищу освіту»).
Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва (частина друга статті 5 Закону України «Про вищу освіту»).
Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та: 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних начальних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти).
При цьому, як вступ (перехід) на наступний освітній рівень навчання, так і вступ (перехід) до іншого навчального закладу після завершення навчання та здобуття певного рівня освіти, пов`язані із певними часовими періодами, протягом яких не відбувається безпосередньо освітній процес, однак триває освітня діяльність, зокрема вступна кампанія (подача документів, здача іспитів, проходження співбесід, видання наказу про зарахування до навчального закладу тощо).
Такі процедури, що тривають певні періоди часу, є об`єктивними, нормативно врегульованими та їх тривалість не залежить від волі особи, яка здобуває освіту.
Аналіз положень частини другої статті 199 СК України свідчить, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, або звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило частини другої статті 199 СК України виключно охоплює випадки припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у цивільній справі №214/7796/20 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2020 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання (а.с.11-12).
ОСОБА_7 навчається у Національній академії Національної гвардії України (зараховано наказом №167 від 22.08.2022 року).
Суду не надано відомостей щодо припинення ОСОБА_7 навчання, а тому відсутні правові підстави для припинення права на утримання.
Оскільки ОСОБА_7 продовжує навчання, він потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.
Колегією суддів не приймаються доводи позивача ОСОБА_1 про те, що не доведено потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, оскільки ОСОБА_7 перебуває на повному державному забезпеченні, у зв`язку з чим не потребує матеріальної допомоги.
Сам по собі факт того, що ОСОБА_7 навчається у Національній академії Національної гвардії України та отримує щомісячне грошове забезпечення у розмірі 620,00 грн (а.с. 37), жодним чином не спростовує висновків суду про те, що у зв`язку з продовженням навчання він потребує матеріальної допомоги, оскільки для навчання повнолітнього ОСОБА_7 необхідно нести витрати на канцелярські товари, підручники, харчування та інше.
Отримання ж ОСОБА_7 доходу у розмірі 133 374,95 грн, за період з серпня 2022 року по грудень 2022 року (а.с. 14), не свідчить про істотну зміну матеріального стану останнього та відсутність у нього потреби у матеріальній допомозі станом на час звернення позивача до суду з даним позовом - 13 квітня 2023 року, адже, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом грошове забезпечення ОСОБА_7 становить 620,00 грн, а тому твердження позивача ОСОБА_1 про навність правових підстав для визнання ОСОБА_7 таким, що не потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням згідно ст. 199 СК України, є безпідставним.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Доводи ж апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права не впливають на правильність висновків суду по суті спору, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування судового рішення (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дорош Сергій Петрович, - залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2023 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 березня 2024 року.

Головуючий: 

Судді: