ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2024 року	Львів	Справа № 140/3938/23 пров. № А/857/24469/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинської окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року (судді Валюха В.М., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк) у справі №140/3938/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:

ТзОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» 14.03.2023 звернулося в суд з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2023 № UA205050/2023/000036/2.
Рішенням Волинської окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року задоволено позов повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням Волинська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, в рахунку-фактурі від 27.01.2023 № В00574/23009 зазначено, що передоплата за товар має бути здійснена із зазначенням номера рахунка-фактури, а в наданому декларантом банківському платіжному дорученні від 03.02.2023 № 3 відсутнє посилання на рахунок-фактуру від 27.01.2023 № В00574/23009. Також зазначає, що для підтвердження митної вартості декларантом надано: договір від 01.02.2023 №01/02-2, акт прийому-передачі від 09.02.2023 № 01/02-2, лист від 10.02.2023 №б/н. Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом б/н від 10.02.2023. Проте, декларант не надав інших документів для підтвердження митної вартості, у зв`язку із чим, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, митницею прийняте рішення від 10.02.2023 № UA205050/2023/000036/2 про коригування митної вартості. Вказані товари оформлено у вільний обіг згідно з МД №  23UA205050012019U8 від 10.02.2022 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України. В даному випадку було спрацювання ризиків АСАУР, що свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребовування додаткових документів. Вказує, що митницею у відповідності до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару, про проведення її у належний спосіб свідчить відсутність зауважень з боку декларанта.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 10.02.2023 ТзОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подано МД №23UA205050011797U3 з метою здійснення митного оформлення товару: «Автобус міський, що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL-BERKHOF модель згідно з довідником - AMBASSADOR 200 (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 – включаючи водія, загальна кількість сидячих місць – 43 місця, загальна кількість стоячих – 40 місць, для людей з обмеженими можливостями – 1 місце, призначене для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна – дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна – 6693 см. куб., номер двигуна – невизначений, потужність – 162 кВт, колісна форма – 4х2, календарний рік виготовлення – 2010, модельний рік виготовлення – 2010, країна виробництва – NL, торгівельна марка – VDL». Митна вартість товару була визначена за першим (основним) методом та становить 6000,00 євро (а. с. 18-19).
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 27.01.2023 № В00574/23009, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 AF01184037 від 30.01.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.01.2023 № 0567127980, калькуляція транспортних витрат від 09.02.2023, платіжне доручення від 03.02.2023 №  3, висновок експерта від 09.02.2023 № 099, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 25.01.2023 №25012023, договір про надання послуг митного брокера від 04.09.2020 №  04/09, довідка щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 09.02.2023 №  090223020, зняття з обліку б/н від 09.02.2023, копія митної декларації країни відправлення MRN23NLLDELSKASZFWD59 від 27.01.2023 (а. с. 11-17).
Декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи відповідно до положень статей 53, 54 МК України: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або банківські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а. с. 66 зворот).
При цьому, направлення зазначеної вимоги щодо подання додаткових документів відповідач мотивував тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності: - декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 09.02.2023 №б/н від отримувача товару « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ», проте не надано жодних транспортних (перевізних) документів та інформації щодо перевізника товару; - в рахунку-фактурі від 27.01.2023 № В00574/23009 зазначено, що передоплата за товар має бути здійснена із зазначенням номера рахунка-фактури. В наданому декларантом банківському платіжному дорученні від 03.02.2023 № 3 відсутнє посилання на рахунок-фактуру від 27.01.2023 № В00574/23009.
10.02.2023 ТзОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» звернулося до Волинської митниці із заявою та додатково надало наступні документи: договір від 01.02.2023 № 01/02-2, акт прийому-передачі від 09.02.2023 №01/02-2, лист від 10.02.2023 № б/н (а.с. 27-31).
При цьому, у заяві зазначено: платіжною інструкцією в іноземній валюті від 03.02.2023 № 3 здійснено оплату за контрактом від 25.12.2022 № 25122022; даним контрактом передбачено поставку двох транспортних засобів, ціна за один становить 6000,00 євро, що пояснює суму в платіжному дорученні 12000,00 євро. Страхування товару за рахунок ТзОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» не здійснювалось. Будь-яких посередницьких чи комісійних договорів із третіми особами товариство не укладало (а. с. 27).
Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000036/2 від 10.02.2023 (а. с. 22-23), відповідно до якого відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів та митну вартість визначено (скориговано) за резервним методом, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: за МД від 24.06.2022 №UA205150/2022/007079 на рівні 12200,00 Євро/шт (а. с. 65 зворот – 66).
Крім того, 10.02.2023 Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/000204 (а. с. 24-25).
В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205050012019U8  від 10.02.2022 (а.с.20-21).
Вважаючи прийняте митницею рішення про коригування митної вартості та картки відмови протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі– МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;  2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17.
Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
Із наведених положень колегія суддів враховує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
При цьому приписи митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів відповідно до матеріалів справи встановила з урахуванням доводів апелянта та зазначає, що Товариство надало для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) ТОВ « 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» разом із митною декларацією подало документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) від 27.01.2023 № В00574/23009, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 AF01184037 від 30.01.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.01.2023 №0567127980, калькуляція транспортних витрат від 09.02.2023, платіжне доручення від 03.02.2023 №3, висновок експерта від 09.02.2023 №099, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 25.01.2023 №25012023, договір про надання послуг митного брокера від 04.09.2020 №04/09, довідка щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 09.02.2023 № 090223020, зняття з обліку б/н від 09.02.2023, копію митної декларації країни відправлення MRN23NLLDELSKASZFWD59 від 27.01.2023 (а.с. 11-17).
Митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору.
Верховний Суд в постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а висловив правову позицію, що: «у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною 2 статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом».
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі № 820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Апеляційний суд вважає, що в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, а вказані розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість спірного товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Так, відповідно до умов контракту від 25.01.2023 № 25012023 предметом поставки були 2 одиниці товару, а саме: автобуси VDL-BERKHOF AMBASSADOR 200 vin НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , vin НОМЕР_3 . Митне оформлення здійснювалось відносно автобуса VDL-BERKHOF AMBASSADOR 200 vin НОМЕР_1 згідно із МД №23UA205050011797U3 від 10.02.2023 та митна вартість якого була скоригована згідно із оскаржуваним рішенням.
Згідно із пунктом 2 контракту загальна сума контракту становить 12000,00 євро. Ціна однієї одиниці становить 6000 євро (а. с. 11-12).
Відповідно до рахунку-фактури В00574/23009 від 27.01.2023 вартість товару становить 6000,00 євро (а. с. 13; переклад: 14). В цьому документі повністю ідентифікований транспортний засіб, який ввозиться на митну територію України за маркою, типом, VIN-кодом та роком випуску, міститься посилання на контракт від 25.01.2023 № 25012023 та зазначено, що витрати на експортний номерний знак, страхування та митні документи несе продавець.
Ціна товару в рахунку-фактурі В00574/23009 від 27.01.2023 (6000,00 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД № 23UA205050011797U3 (графа 22). Така ж вартість товару зазначена і в експортній декларації MRN23NLLDELSKASZFWD59 від 27.01.2023 (а. с. 16; переклад: 17), яка була надана митному органу під час митного оформлення товару.
Крім того, на підтвердження оплати за товар, декларант надав митному органу платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 3 від 03.02.2023 (а. с. 15) про оплату на адресу іноземного контрагента ZUID NEDERLAND ОСОБА_1 згідно контракту № 25012023 від 25.01.2023 коштів в сумі 12000 Євро, при цьому, у листі на адресу митниці позивач пояснив, що вказана сума є оплатою за два транспортних засоби.
Суд враховує, що в листі на повідомлення митниці декларант пояснював, що надане платіжне доручення є оплатою за поставку двох транспортних засобів, а тому логічно, що сума в наданому платіжному дорученні не буде збігатися із сумою, зазначеною в інвойсі. З огляду на загальну суму контракту таке пояснення не суперечить умовам, про які сторони домовилися. Ціна однієї одиниці товару становить 6000 євро, що встановлено пунктом 2 контракту від 25.01.2023 № 25012023.
Щодо посилання митного органу на те, що декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 09.02.2023 № б/н від отримувача товару ТзОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ», проте не надано жодних транспортних (перевізних) документів та інформації перевізника товару, суд зазначає наступне.
Згідно із калькуляцією (а. с. 32) загальна сума витрат по доставці транспортного засобу становить 30100,00 грн, страхування, розвантаження та навантаження за рахунок ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» не здійснювалось.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, митницею було надіслано декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, у тому числі транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, у відповідь на яке разом із листом б/н від 10.02.2023 позивач додатково надав договір від 01.02.2023 № 01/02-1 про надання послуг та акт прийому-передачі від 09.02.2023 № 01/02-1 (а. с. 27-31).
Відповідно до умов укладеного між ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» (замовник) та ОСОБА_2 (виконавець) договору про надання послуг від 01.02.2023 №01/02-1 (а. с. 28-30), замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з транспортування автобусу VDL з ідентифікаційним номером vin НОМЕР_1 власним ходом з місця знаходження вантажу за адресою Susteren (Королівство Нідерланди) до пункту його призначення за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 151, Волинська обл., Україна. Згідно із пунктом 2.2 вказаного договору замовник та виконавець за результатами надання послуг перевезення вантажу складають акт прийняття-передачі наданих послуг. Акт приймання-передачі наданих послуг є підтвердженням сторін про належне виконання послуг виконавцем.
Наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі від 09.02.2023 №  01/02-2 (а.  с.  31) підтверджує факт надання позивачу послуг з транспортування автобусу VDL з ідентифікаційним номером vin НОМЕР_1 власним ходом з місця знаходження вантажу за адресою Susteren (Королівство Нідерланди) до пункту його призначення за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість послуг становить 30100,00 грн.
Вказані обставини могли бути встановлені митним органом і на підставі документів, наданих безпосередньо із МД №23UA205050011797U3 від 10.02.2023, оскільки окрім калькуляції, вказане підтверджується і рахунком-фактурою від 27.01.2023 №  В00574/23009, в якому прямо зазначено про те, що транспортування товару буде організовано замовником. Однак незважаючи на те, що на вимогу митного органу позивач надав вищезазначені документи на стадії митного оформлення товару, це не вплинуло на прийняття оскаржуваного рішення, в графі 33 якого повторно вказано, що декларантом не надано жодних транспортних (перевізних) документів та інформації щодо перевізника товару.
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження під час судового розгляду справи, а тому суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Суд наголошує, що вимога про надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
Приписами пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, оскільки у ньому, крім номера та дати МД №23UA205050014426U1 від 21.02.2022, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.
Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується із висновком суд першої інстанції, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 820/2660/18, від 13.10.2023 у справі № 826/23845/15, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що є протиправними дії відповідача щодо винесення рішення про коригування митної вартості товарів від 10 лютого 2023 року №UA205050/2023/000036/2 яке підлягає скасуванню, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволено правомірно, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №140/3938/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 12.03.2024