П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/500/23-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Брезіна Тетяна Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
22 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
 у лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (ГУ ПФУ в Чернівецькій області) в якому просив:
-визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови позивачу у призначенні з 03.01.2023 року пенсії у зв`язку з втратою годувальника як особі, яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області з 03.01.2023 року призначити і виплачувати позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника як особі, яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови позивачу у призначенні з 03.01.2023 року пенсії у зв`язку з втратою годувальника як особі, яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернівецькій області з 03.01.2023 року призначити і виплатити позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника як особі, яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 16.09.2008 р. перебуває на обліку у пенсійному органі та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи з дитинства. 
Згідно висновку МСЕК ОКМУ «ЦЕНТР МСЕ» від 13.02.2020 р. №67 позивач вперше інвалідом ІІІ групи був визнаний у 2008 р. Аналіз медичних документів показує, що ОСОБА_2 травму отримав в 1990 р., постійно лікувався в офтальмолога, у віці 12 років гострота зору на праве око становила 0,1. У подальшому дані про ступінь функцій них порушень зорового аналізатора відсутні аж до 2008 р. (24 роки). Статусу дитини інваліда не мав. Також, у п. 4 висновку зазначено, що причина інвалідності «з дитинства» була встановлена обґрунтовано з врахуванням факту травми ока у 6 років. Разом з тим, згідно медичних документів, які зберігаються в матеріалах медико-експертної справи підтвердження наявності ознак інвалідності у віці до 18 років не має.
При цьому, у витягах із акту огляду МСЕК до довідок Серія ПОВ №021354 від 20.10.2009 р., Серія БВМ №004927 від 23.11.2010 р. зазначено про ІІІ групу інвалідності позивача та вказано причину інвалідності з дитинства. 
Також,в матеріалах справи містяться розпорядження перерахунку пенсії ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_3 ; довідка Виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області старостинським округом №6 с. Чорний Потік про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, 03.01.2023 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника як особі з інвалідністю з дитинства. 
Однак, 09.01.2023 р. відповідач у листі №2400-1708-8/882 повідомив, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №977070142626 від 06.01.2023 р. відмовлено у призначені пенсії по втраті годувальника, оскільки відсутні підтвердження ознак інвалідності у віці до 18 років, що прямо вказано у висновку про настання інвалідності №67 від 13.02.2020 р., виданого Обласною МСЕК м. Чернівці. 
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (Закон № 1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV).
Статтею 9 Закону №1058-IV визначені види пенсійних виплат і соціальних послуг.
Так, відповідно до вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
При цьому, умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону №1058-IV, згідно з ч. 1 якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.
Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (Порядок №22-1).
Згідно п. 2.3 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків померлому годувальнику або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку Italic Греческий 
Відповідно до п. 2.18 розділу ІІ Порядку №22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).
Таким чином, право на призначення пенсії по втраті годувальника особа, якій призначається пенсія, набуває за умови надання відповідних виписки з акта огляду в МСЕК та висновку МСЕК. 
Тобто, існує два випадки для призначення пенсії такого виду пенсії, а саме: встановлення особі інвалідності до досягнення нею 18 річного віку та настання інвалідності у віці до 18 років.
Наведене також узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 36 Закону №1058-IV, за яким непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються також діти померлого годувальника старші 18 років, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.
При цьому, формулювання «стали інвалідами до досягнення 18 років» не є тотожнім «отримали статус інваліда до досягнення 18 років» (в формалізованому розумінні), натомість їх слід тлумачити також таким чином, що стан здоров`я вказаних осіб фактично відповідав та/або мав передумови відповідати статусу інвалідності.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року справа №302/1149/16-а та від 27 жовтня 2021 року справа №759/6651/16-а.
Так, письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи підтверджується те, що позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи дитинства 2008 року у віці 24 роки. Однак, згідно п. 4 висновку МСЕК ОКМУ «ЦЕНТР МСЕ» від 13.02.2020 р. №67 зазначено, що причина інвалідності «з дитинства» була встановлена обґрунтовано з врахуванням факту травми ока у 6 років. 
Таким чином, позивач набув інвалідності до досягнення особою 18-ти років, у зв`язку із чим і було зроблено запис про інвалідність дитинства, а тому доводи відповідача щодо відсутності підтвердження наявності ознак інвалідності у віці до 18 років є безпідставними та спростовуються вказаними вище доказами.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач як особа з інвалідністю дитинства має право на пенсію по втраті годувальника (батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а тому відмова позивачу у призначенні з 03.01.2023 року пенсії у зв`язку з втратою годувальника як особі, яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років є протиправною.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.