УХВАЛА
 
17 січня 2024 року
 
м. Київ
 
справа № 377/745/21
провадження № 61-10180св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 8 «Теремок» - центр Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, 
третя особа - Славутицька міська організація Профспілки працівників освіти і науки України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - Дубовик Наталі Миколаївни на рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 січня 2022 року у складі судді Бабич Н. С. та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Білич І. М., Слюсар Т. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області в особі директора Федорченко Н. М., Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, третя особа - Славутицька міська організація Профспілки працівників освіти і науки України в особі голови Савенка А. В., про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним, допуск до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позовна заява мотивована тим, що позивачка працює на посаді помічника вихователя Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 8 «Теремок» - центру Софії Русової. 04 листопада 2021 року їй вручене повідомлення від 04 листопада 2021 року № 20 про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, відповідно до якого, запропоновано до 05 листопада 2021 року надати директору закладу документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень про проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) від 16 вересня 2011 року № 595. Оскільки вона не надала жодного із зазначених документів, то наказом директора закладу від 08 листопада 2021 року № 114-К/тр її відсторонено від роботи з 08  листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. З наказом її ознайомлено 08 листопада 2021 року. Позивачка стверджувала, що такий наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) та наказ МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», на підставі яких відбулося відсторонення працівників, є протиправними, порушують права працівників закладів освіти та підлягають скасуванню. Запровадження обов`язковості щеплень проти COVID-19 для працівників закладів освіти та відсторонення їх від роботи, у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 суперечить Конституції України, міжнародним правовим актам та спеціальним законам, які регулюють спірні питання. Також позивачка посилалася на статтю 43 Конституції України та зазначала, що відсторонення невакцинованих проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 працівників освіти від роботи без збереження заробітної плати є порушенням права на працю та оплату праці.  Крім того, позивачка зазначала, що Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженою наказом МОЗ України від  24  грудня 2020 року № 3018 передбачено, що вакцинація від коронавірусної хвороби, COVID-19 буде добровільною для усіх груп населення та професійних груп. Згода пацієнта є необхідною для застосування методів діагностики, профілактики та лікування, що передбачено статтею 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ. Частиною першою статті 12  Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено виключний перелік обов`язкових щеплень: від туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюку, правця та кору, а профілактичне щеплення (вакцинація) проти коронавірусної хвороби COVID-19 цією нормою не передбачено. Водночас позивачка стверджувала, що наказ МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153 за змістом не відповідає частині другій статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», яка передбачає можливість запровадження обов`язкових профілактичних щеплень проти інших інфекційних хвороб для працівників інших професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, оскільки встановлює обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної (а не інфекційної) хвороби для працівників закладів (а не професій). Оскаржуваний наказ суперечить положенням статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині наданих повноважень МОЗ України здійснювати регулювання правових відносин щодо встановлення обов`язкових профілактичних щеплень саме з урахуванням категорії працівників, які належать до певних професій відповідно до класифікатора. Також позивачка посилалась на статтю 64 Конституції України та зазначала, що обмеження конституційних прав та свобод людини може встановлюватися виключно Конституцією і законами України, зокрема, в умовах воєнного або надзвичайного стану, який на час її відсторонення в Україні не було запроваджено. Позивача вказувала на те, що статтею 46 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не передбачено право роботодавця відсторонити працівника через відмову вакцинуватися від COVID-19. Також позивачка зазначала про порушення процедури відсторонення від роботи, оскільки її не було повідомлено за два місяці про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення відповідно до статті 103 КЗпП України та не узгоджено такі зміни з первинною профспілковою організацією Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 8 «Теремок», членом якої вона є. Крім того, зазначала, що випадку встановлення судом порушення статті 46  КЗпП України з роботодавця підлягає стягненню середня заробітна плата за час вимушеного прогулу.
 
З огляду на викладене, з урахуванням уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 8 «Теремок»-центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1» від 08 листопада 2021 року № 114 К/тр; допустити до роботи ОСОБА_1 помічника вихователя Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області з 08 листопада 2021 року; стягнути з Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року до дня прийняття судового рішення у даній справі; стягнути з Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 816,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
 
Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 11 січня                   2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від  04  квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 січня 2022 року залишено без змін.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
04 липня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубових Н. М., із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивачки від роботи. У частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи - передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. До касаційної скарги заявниця додала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21(пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
 
Також заявниця вказує на необхідність відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14 грудня 2022 у справі № 130/3548/21 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
На момент розгляду справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1 не надходило.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 10 липня 2023 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 нарішення Славутицького міського суду Київської області від 11 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.  
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Славутицького міського суду Київської області матеріали справи № 377/745/21; надано учасникам справи строк для подання відзиву. 
 
У травні 2023 року матеріали справи № № 377/745/21 надійшли до Верховного Суду.  
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, третя особа - Славутицька міська організація Профспілки працівників освіти і науки України, про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним, допуск до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 24 січня 2024 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков    	
 	Р. А. Лідовець    	
 	Д. Д. Луспеник