ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 січня 2024 року           справа №200/9621/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 200/9621/21 (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії-

                                                              У С Т А Н О В И В:  

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про визнання протиправними дій про відмову згідно рішення від 20.05.2021 року № 057250003353 в зарахуванні до пільгового стажу період навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка, Донецької області з 01.09.1992 року по 05.01.1996 року, до страхового стажу період знаходження на обліку в Новогродівському міському центрі зайнятості Донецької області з 28.08.1999 року по 21.08.2000 року, до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з повним робочим днем на підземних роботах на шахті № 2 “Новогродівська”, Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія “Укрвуглеруструктуризація” з 15.12.2003 року по 30.09.2014 року, та з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року на шахті № 2 “Новогродівська”, ВП “Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта” ДП “Об`єднана компанія“Укрвуглеруструктуризація”, до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП “Шахта 1-3”Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.08.2018 року по 30.04.2021 року, скасування рішення та зобов`язання   зарахувати до пільгового стажу період навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка, Донецької області з 01.09.1992 року по 05.01.1996 року, до страхового стажу період знаходження на обліку в Новогродівському міському центрі зайнятості Донецької області з 28.08.1999 року по 21.08.2000 року, до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з повним робочим днем на підземних роботах на шахті № 2 “Новогродівська”, Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія “Укрвуглеруструктуризація” з 15.12.2003 року по 30.09.2014 року, та з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року на шахті № 2 “Новогродівська”, ВП “Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта” ДП “Об`єднана компанія “Укрвуглеруструктуризація”, до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП “Шахта 1-3”Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.08.2018 року по 30.04.2021 року, та повторно розглянути заяву від 14 травня 2021 року про призначення пенсії.
Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач,  приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії,  діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.  
Вважає, що у трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи на посадах, які надають право на отримання пенсії на пільгових умовах, а тому відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні таких періодів до пільгового стажу позивача та призначенні пенсії за віком, мотивуючи відмову відсутністю довідки про підтвердження пільгового стажу.
Враховуючи викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 200/9621/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу період навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка Донецької області з 01.09.1992 року по 05.01.1996 року, до страхового стажу період знаходження на обліку в Новогродівському міському центрі зайнятості Донецької області з 28.08.1999 року по 21.08.2000 року, до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з повним робочим днем на підземних роботах на шахті № 2 “Новогродівська”, Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія “Укрвуглеруструктуризація” з 15.12.2003 року по 30.09.2014 року, та з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року на шахті № 2 “Новогродівська”, ВП “Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта” ДП “Об`єднана компанія “Укрвуглеруструктуризація”, до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП “Шахта 1-3”Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.08.2018 року по 30.04.2021 року. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.05.2021 року № 057250003353 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах - визнано протиправним та скасовано. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди роботи до пільгового стажу період навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка Донецької області з 01.09.1992 року по 05.01.1996 року, до страхового стажу період знаходження на обліку в Новогродівському міському центрі зайнятості Донецької області з 28.08.1999 року по 21.08.2000 року, до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з повним робочим днем на підземних роботах на шахті № 2 “Новогродівська”, Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія “Укрвуглеруструктуризація” з 15.12.2003 року по 30.09.2014 року, та з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року на шахті № 2 “Новогродівська”, ВП “Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта” ДП “Об`єднана компанія “Укрвуглеруструктуризація”, до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП “Шахта 1-3”Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.08.2018 року по 30.04.2021 року з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.   
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення. Вказує на неможливість підтвердити достовірність пільгового характеру роботи позивача, тому немає підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.05.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
20.05.2021 року Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, а саме до пільгового стажу не зараховано: 
- період отримання допомоги по безробіттю з 28.08.1999 по 21.08.2000, оскільки підстави на початок та закінчення виплати є однаковими.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, до страхового та пільгового стажу також не зараховано періоди навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка, Донецької області з 01.09.1992 року по 05.01.1996 року, до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з повним робочим днем на підземних роботах на шахті № 2 “Новогродівська”, Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія “Укрвуглеруструктуризація” з 15.12.2003 року по 30.09.2014 року, та з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року на шахті № 2 “Новогродівська”, ВП “Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта” ДП “Об`єднана компанія“Укрвуглеруструктуризація”, до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП “Шахта 1-3”Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.08.2018 року по 30.04.2021 року.
Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював, зокрема: 
- з 01.09.1992 по 05.01.1996 – навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка:
- з 15.12.2003 року по 30.09.2014 року - Селидівська дирекція з ліквідації шахт компанія “Укрвуглеруструктуризація”;
- з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року - на шахті № 2 “Новогродівська”, ВП “Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахта” ДП “Об`єднана компанія“Укрвуглеруструктуризація;
- з 01.08.2018 року по 30.04.2021 року - на підприємстві ВП “Шахта 1-3” Новогродівська” ДП “Селидіввугілля”.
До матеріалів справи додані копії трудової книжки, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, накази про проведення атестації робочих місць.
Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
За Преамбулою Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. 
Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України  - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.
Тобто, відповідач у справі – орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій. 
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави. 
Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. 
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю,    виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається    зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули    право на одержання пенсії.
Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Статтею 100 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, відповідно до якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Згідно п. а. ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпенчення” на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи  працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за  списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.  
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  абзацом першим  частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Стаття 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у     ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 “Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній” у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Таким чином, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем в трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи на посадах, які дають право на отримання пенсії на пільгових умовах. 
Тобто, трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірні періоди зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Оскільки пільговий стаж роботи підтверджений належно оформленим записами у трудовій книжці, суд вважає неправомірною відмову відповідача в зарахуванні вищенаведених періодів роботи до пільгового стажу позивача. 
Враховуючи викладене, суд вважає протиправним незарахування до стажу роботи позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 28.08.1999 по 21.08.2000, виходячи з наступного.
Стаття 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”  встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у     ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.20  Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 “Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній”  у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунком 2.6 вказаної інструкції встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
З системного аналізу норм чинного законодавства, яке регулює спірні взаємовідносини, вбачається, що підставою як для призначення пенсії так і для її перерахунку у подальшому є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Враховуючи наведене, суд вважає помилковим висновок відповідача, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Такої ж думки дотримується Верховний Суд в постанові від 6 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.
Як вбачається з трудової книжки позивача, вона містить записи щодо його роботи у спірні періоди на відповідних підприємствах, які свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами, та відсутність дати наказу про зарахування на роботу є формальними ознаками порушення, які не впливають на прийняття рішення про призначення пенсії.
Щодо незарахування періоду навчання позивача до навчання в ПТУ № 63 м. Новогродівка Донецької області з 01.09.1992 року по 05.01.1996 року, суд враховує наступне.
Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 “Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній” у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. 
Частиною 4 ст. 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, встановлено, що при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах період роботи , вказаний в підпункті “з” (зокрема, навчання в професійно-технічних училищах) прирівнюється до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, після   навчання позивача в ПТУ № 63 м. Новогродівка Донецької області з 01.09.1992 року по 05.01.1996 року,   з 26.01.1996 року (через трни тижні після закінчення навчання) позивач прийнято на роботу за здобутою спеціальністтю, підтверджений записом в трудовій книжці.
Щодо незарахування до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП “Шахта 1-3”Новогродівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.08.2018 року по 30.04.2021 року, суд вказує наступне.
Відповідно до  ст. 1 Закону    України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.
Згідно ст. 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до   ст. 113 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Згідно п. 1 ч. 2  ст. 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”  (далі - Закон №2464-IV) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”  платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до ст. 26 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”   посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладений саме на роботодавця, який здійснював  нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати.
Враховуючи наведене, суд вважає неправомірним висновок відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.
Оскільки позивач не несе відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків товариством, на якому він працював, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні зазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, яке оскаржується, підлягають задоволенню з зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до страхового та пільгового стажу вищезазначені періоди роботи з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.    
Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 200/9621/21 - залишити без задоволення.    
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 200/9621/21 - залишити без змін.      
Повне судове рішення складено 11 січня 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.В. Сіваченко