ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року	Львів	Справа № 461/5777/23 пров. № А/857/22707/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                Сеника Р.П.,  
суддів                                                                      Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання               Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2023 року у справі № 461/5777/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції – Мисько Х.М.,
час ухвалення рішення – 17.10.2023 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 17.10.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби, в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0446/20900/22 від 11.07.2023 та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.
Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, оскільки за результатами проведеного митного огляду було виявлено незадекларований товар, про наявність якого Позивач у процесі усного опитування не заявив, а у митній декларації не вказав. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 434 945, 28 грн. Товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0446/20900/22 від 24.04.2023 року, а саме: одяг новий з ярликами та бирками торгових марок «NIKE», «ADIDAS», «PUMA» в асортименті в кількості 627 штук – повернуто ОСОБА_1 . Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 32 811, 35 витрат за зберігання товару на складі митниці. На думку позивача оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а також прийнята без належного повідомлення особи про розгляд справи про порушення митних правил. Доводи Позивача зводяться до того, що Митниця, приймаючи оскаржувану постанову про порушення митних правил не врахувала усі ключові обставини, а накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, посилаючись на хибний висновок експерта, визначила його явно непропорційним до вчиненого правопорушення. Так, під час розгляду справи у митному органі позивач через свого представника надав письмові пояснення, у яких долучив фіскальні чеки, які підтверджують дійсну фактурну вартість ввезеного товару, однак відповідач безпідставно, без належної на те правової підстави провів експертизу товарів, внаслідок якої було визначено неправильну та завищену вартість товарів у розмірі 1 449 817.60 грн. Більше того, на думку позивача висновок експертизи у цій справі є неналежним та недопустимим доказом, оскільки посадовими особами митного органу порушено процедуру відібрання зразків для експертизи, а до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром. Не враховано також того факту, що країна відправки таких товарів є Республіка Польща, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України. Позивач зазначає, що в його діяннях відсутній умисел, оскільки йому не було відомо про вміст відповідного упакування та той факт, що такий товар підлягав декларуванню. При цьому, ОСОБА_1 не визнавав його своєю власністю, а такий був придбаний іншою особою в м. Варшава в офіційних магазинах бренду NIKE за період з 20.04.2023 року по 21.04.2023 року, що підтверджується, зокрема фіскальними чеками. З наведеного позивач приходить до переконання, що в його діяннях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2023 року у справі № 461/5777/23 позовні вимоги задоволено частково.
Зменшено захід стягнення за постановою Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про порушення митних правил № 0446/20900/23 від 11 липня 2023 року, в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України про відповідальність за адміністративне правопорушення, зі штрафу в сумі 434 945, 28 грн. на штраф в сумі 107 304, (сто сім тисяч триста чотири) гривень 96 копійок.
В решті вимог позову – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що у день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не було надано жодних документів щодо вартості товару, який переміщувався, в порядку статті 516 Митного кодексу України в справі було призначено експертизу та в межах статті 515 Митного кодексу України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України (далі - СЛЕД) було встановлено вартість предметів правопорушення порушення. Суд, оцінюючи зазначений висновок СЛЕД, на думку апелянта дійшов помилкового висновку щодо його недостовірності.
Крім того, якщо має місце провадження у справах про порушення митних правил, то потрібно керуватися Розділом XIX МК України під назвою «ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВАХ ПРО ПОРУШЕННЯ МИТНИХ ПРАВИЛ».
Відповідно до п.6 розділу V Наказу № 1058 при проведенні експертизи з метою визначення вартості товару, транспортного засобу у межах податкового контролю або у справі про порушення митних правил експерт за потреби проводить огляд товару, транспортного засобу за місцем їх зберігання…. 
Якщо при проведенні експертизи виникає потреба у визначенні характеристик товару (склад, фізичні, фізико-хімічні властивості тощо) шляхом проведення досліджень, орган ДФС, який здійснює податковий контроль, або посадова особа органу ДФС, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, забезпечує взяття проб (зразків) товарів, необхідних для проведення досліджень. 
Тобто Наказ № 1058 прямо вказує на те, що відбір проб товару не є самоціллю чи необхідністю, а може робитися за необхідності такого відбору. Також експерт має право і можливість скористатися оглядом товару самостійно за місцем його зберігання.
Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2023 року у справі № 461/5777/23 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги в справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час розгляду справи про порушення митних правил № 0446/20900/23 не врахував ключову обставину, а саме, що вартість ввезеного товару підтверджуються фіскальними чеками, щодо яких відсутні об`єктивні сумніви про їх недостовірність, та становить 321 914,894 грн., а не 1 449 817,60 грн. Ця обставина є ключовою, оскільки розмір адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 471 МК України розраховується саме на підставі вартості товарів.
Разом з тим, суд першої інстанції з`ясував, що митний орган правильно встановив наявність складу інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 471 МК України у діяннях ОСОБА_1 .
Отже постанова Львівської митниці Державної митної служби України у справі № 0446/20900/23 від 11.07.2023 року, не відповідає принципу обґрунтованості в частині накладеного стягнення. Під час судового розгляду відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірність своїх дій при визначення розміру стягнення.
Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.04.2023 о 05 год. 00 хв. у зону митного контролю пункту пропуску "Угринів-Долгобичув" митного поста "Угринів" Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» прибув рейсовий автобус сполученням «Чернігів-Бидгощ», д.н.з НОМЕР_1 , яким в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_2 .
Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. У письмовій декларації позивач зазначив, що перевозить «особисті речі» у кількості « 2 шт.» вартістю 1000 євро.
За результатами митного огляду салону та багажного відділення рейсового автобуса, окрім задекларованих предметів, в багажному відділенні рейсового автобуса, було виявлено не задекларований товар, а саме: «штани в асортименті нові – 30 шт.»; «футболки в асортименті нові – 35 шт.»; «кофти в асортименті нові – 34 шт.»; «взуття в асортименті нове, «NIKE», «ADIDAS», «PUMA» – 354 пар»; «сумки в асортименті нові – 174 шт.». Загальна кількість 627 штук. Про наявність виявлених під час митного огляду товарів гр. України ОСОБА_2 у процесі усного опитування не заявив, у митний декларації не вказав. Внаслідок цього головним державним інспектором оперативного відділу УБК та ПМП Львівської митниці Коцюбниським О.С. складено протокол про порушення митних правил № 0446/20900/23 від 24.04.2023 та відібрано письмові пояснення від ОСОБА_1 .
Згідно одержаного висновку експертизи від 02.06.2023, проведеного Управлінням товарознавчої , інженерно-технічної та криміналістичної експертизи СЛЕД Державної митної служби України встановлено, що загальна вартість вилучених товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 03.05.2023 у справі про порушення митних правил № 0446/20900/23 станом на 24.04.2023 становить 1 449 817,60 грн.
Внаслідок цього, відповідач дійшов до переконання, що ОСОБА_1 , під час перетину державного кордону 24.04.2023 не задекларував товар на загальну суму 1 449 817,60 грн., що підлягав обов`язковому декларуванню – зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України.
Постановою Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про порушення митних правил № 0446/20900/23 від 11 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним та накладено штраф в сумі 434 945, 28 грн.
Не погоджуючись із постановою, позивач оскаржив її до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За приписами статті 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно зі статтею 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, частинами першою і другою статті 471, статтями 474, 475, 477 - 480, частинами першою - п`ятою статті 481 МК України, розглядаються митними органами.
Від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику (статті 523 МК України).
Відповідно до статті 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є:
1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил;
2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю.
Згідно з частиною першою статті 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Згідно зі статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
А частина перша статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до частини другої статті 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Як видно з матеріалів справи, спірним є питання вартості товарів, які переміщувалися позивачем через митний кордон України, що має значення для визначення розміру штрафу відповідно до частини другої статті 471 МК України.
Відповідач, визначаючи розмір стягнення, виходив із вартості товарів, визначених висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 02.06.2023 з використанням товарознавчих методів експертизи, згідно якого було встановлено загальну вартість товару у сумі 1 449 817,60 грн.
Відповідно до частини другої статті 357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.
Згідно з частинами першою, другою статті 515 МК України експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.
Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Відповідно до пункту 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадова особа митниці призначила експертизу для визначення вартості предметів правопорушення.
Відповідно до пункту 3 Положення про Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби № 18 від 23.10.2019, на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.
Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, визначено вказаним Положенням, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ ( далі - Закон № 2658-ІІІ).
А наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за № 1693/29823 визначено форму висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості.
За приписами статті 356 МК України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для: 1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; 2) перевірки задекларованої митної вартості товарів; 3) встановлення країни походження товарів; 4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; 5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; 6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.
Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.
Крім вичерпного переліку підстав для взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, передбачено спеціальну процедуру здійснення такого відбору, а також гарантії, які надаються декларантам під час цього процесу. З метою дотримання встановленої процедури взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, її повинні здійснювати посадові особи інших державних органів, а також декларанти або уповноважені ними особи спільно з посадовими особами відповідного митного органу.
Декларанти або уповноважені ними особи мають право бути присутніми під час взяття проб (зразків) товарів посадовими особами митного органу та інших державних органів.
Проби (зразки) товарів, крім великогабаритних і технічно складних (машини, технологічні лінії, промислові конструкції тощо) беруться в мінімальній кількості у двох примірниках (досліджуваний та контрольний), кожен з яких є достатнім для проведення дослідження. У разі якщо взяття контрольних проб (зразків) товарів з об`єктивних причин не видається можливим (одиничний товар, обмежена кількість, вміст поштового відправлення тощо), проби (зразки) товарів беруться в одному примірнику (досліджуваному).
Про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частини шоста, сьома, тринадцята, чотирнадцята, сімнадцята статті 356 МК України).
А за змістом частини першої статті 357 МК України взяті проби (зразки) товарів під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття у строк, що не перевищує трьох календарних днів після їх взяття, надсилаються поштою або доставляються посадовою особою митного органу до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи). Проби (зразки) товарів, що швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, доставляються для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи) не пізніше наступного дня після їх взяття.
Враховуючи зазначені приписи, дослідження (аналіз, експертиза) спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом може проводитися виключно щодо проб (зразків) товару, які повинні бути отримані відповідно до встановленої законодавством процедури.
Проте, відповідач не надав до суду доказів про те, що такі проби (зразки) товари відбиралися, зокрема, в матеріалах справи відсутні як рішення митного органу про взяття проб (зразків) товару, так і акт про взяття проб (зразків) товарів.
Позаяк при проведенні експертизи було порушено процедуру відбору зразків товару для проведення експертизи, вказані зразки не могли представляти собою увесь товар і загалом процедура взяття проб (зразків) товару відповідачем не проводилася, що свідчить про те, що висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки такий висновок отримано за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази.
Відповідно до статей 73, 74, 75, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Крім того, за приписами частини п`ятої статті 515 МК України висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.
У такому випадку митна вартість ввезеного товару може бути підтверджена відповідно до положень статті 53 МК України, зокрема, декларацією митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічним договором (контрактом) або документом, який його замінює, та додатками до нього у разі їх наявності; рахунком-фактурою (інвойсом) або рахунком-проформою (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківськими платіжними документами, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - іншими платіжними та/або бухгалтерськими документами, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортними (перевізними) документами, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензією на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страховими документами, а також документами, що містять відомості про вартість страхування.
У разі відсутності в наведених вище документах відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, додатково надаються: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як підтверджено матеріалами справи, 20-21.04.2023 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було придбано у магазинах у м. Варшава новий одяг з ярликами та бирками торгових марок «NIKE», «ADIDAS», «PUMA» в асортименті, в кількості 627 штук.
Внаслідок фінансових операцій 20.04.2023 р. з купівлі продажу було видано наступні фіскальні чеки на такі суми: 1) №014754/0145 – 1168,69 PLN; 2) №014753/0145 – 1181,19 PLN; 3) №027940/0146 – 1133,45 PLN; 4) №034447/0146 – 1154,93 PLN; 5) №034457/0146 – 1169,93; 6) №034478/0146 – 1123,45 PLN; 7) №034480/0146 – 1154,96 PLN; 8) №034482/0146 – 1168,44 PLN; 9) №023100/0148 – 1171,69 PLN; 10) №023111/0148 – 1151,45 PLN; 11) №023114/0148 – 1179,19 PLN; 12) №018557/0152 – 1181,9 PLN. Загальна вартість – 13 939,27 PLN.
Внаслідок фінансових операцій 21.04.2023 р. з купівлі продажу було видано наступні фіскальні чеки на такі суми: 1) №026207/0152 – 1179,44 PLN; 2) №026208/0152 – 1158,44 PLN; 3) 026210/0152 – 1193,43 PLN; 4) №026212/0152 – 1175,93 PLN; 5) №026213/0152 – 1175,58 PLN; 6) №026219/0152 – 1187,17 PLN; 7) 026220/0152 – 1178,13 PLN; 8) №026221/0152 – 1190,38 PLN; 9) №026222/0152 – 1184,63 PLN; 10) №026226/0152 – 1161,18 PLN; 11) №026237/0152 – 1178,68 PLN; 12) №026238/0152 – 1175,69 PLN; 13) №026239/0152 – 2589,9 PLN; 14) №026240/0152 – 1504,94 PLN; 15) №VAT 01/04/2023 – 4944,6 PLN. Загальна вартість 23 178,12 PLN. Загальна вартість придбаного товару 37 117,39 PLN.
Зазначені фінансові операції підтверджуються також: Випискою по карті № OG8I-0R0F-PAB5-U4KU від 12.09.2023 року; Випискою по карті № 4J6E-DPLC-F1BJ-UGHB від 12.09.2023 року; Випискою по карті № НОМЕР_2 -ETGJ-N017-C40M від 12.09.2023 року.
Надаючи оцінку вказаним фіскальним чекам та випискам із банківських рахунків, апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що наведені докази беззаперечно вказують на дійсну вартість предметів справи про порушення митних правил, оскільки позивачем надано не тільки фіскальні чеки, але й докази оплати вказаного товару.
Отже, станом на 24.04.2023 року ціна переміщуваних товарів становить 37 117,39 PLN, що станом на день ввезення товару на митну територію України становило 321 914,894 грн.
Апеляційний суд прийшов до висновку, що відповідач під час розгляду справи про порушення митних правил № 0446/20900/23 не врахував, що вартість ввезеного товару підтверджуються фіскальними чеками, щодо яких відсутні об`єктивні сумніви про їх недостовірність, та становить 321 914,894 грн., а не 1 449 817,60 грн.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 286 КАС України, що узгоджується з приписами пункту 4 частини першої статті 293 КУпАП України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
У постановах 31 січня 2018 року в справі № 660/575/16-а та від 12 травня 2020 року в справі № 490/236/16-а Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, наділений повноваженнями, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.
За таких обставин найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зміна заходу стягнення в межах, передбачених частиною другою статті 471 МК України, зі штрафу в сумі 434 945, 28 грн на штраф в сумі 107 304, 96 грн.
З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись ст. 286, 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2023 року у справі № 461/5777/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 20.03.2024