Справа № 297/1637/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        27 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КОЖУХ О.А., СОБОСЛОЯ Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 297/1637/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Берегівський відділ державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 15 серпня 2023 року, повний текст якого складено 15 серпня 2023 року, головуючий суддя Фейір О.О., -

встановив:

       22.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.
       Шлюб між сторонами розірвано 28.07.2010, про що зроблено актовий запис № 83, за період проживання у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Рішенням Берегівського районного суду від 09.11.2018 у справі № 297/2037/18 збільшено розмір стягнення аліментів, встановлених рішенням Берегівського районного суду від 07.06.2010, і стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 1400,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до його повноліття.
       Із збільшенням віку сина, необхідність його навчання, відповідно зросли витрати на його утримання. Збільшення цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загальновідомим фактом та не потребує доказування.
       В процесі виконання рішення суду встановлено, що відповідач має постійний офіційний заробіток, працевлаштований у Великоберезькій сільській раді, при цьому приховує свій реальний дохід. Про постійний заробіток та офіційне працевлаштування відповідача свідчить звіт про здійснення відрахувань та виплат Великоберезької сільської ради за березень 2023 року, про який позивачці стало відомо під час ознайомлення з виконавчим документом від 06.09.2019.
Відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати йому матеріальне утримання, є працездатним і в змозі надавати належну матеріальну допомогу сину.
       Посилаючись на ці обставини, на норми СК України щодо стягнення аліментів, зокрема, га можливість зміни способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України), позивачка ОСОБА_1 просила:
змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання неповнолітнього сина, визначений рішенням Берегівського районного суду від 09.11.2018 у справі № 297/2037/18, із твердої грошової суми на частку від заробітку та стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Берегівського районного суду від 15.08.2023 позов задоволено:
       змінено спосіб стягнення аліментів встановлених рішенням Берегівського районного суду № 297/2037/18 від 9 листопада 2018 року, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
стягнуто з ОСОБА_2 1073,60 грн судового збору на користь держави.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів з відповідача, який має офіційний регулярний заробіток, враховуючи як право позивачки ставити таку вимогу, так і обов`язок відповідача надавати дитині належне матеріальне утримання.

Відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мензак Ю.Ю., оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване, наводить у скарзі такі доводи.
Для задоволення позову про збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка повинна була довести істотне покращення матеріального становища відповідача. Однак, її посилання на звіт про здійснені відрахування та виплати з відповідача неправомірне, оскільки вона не вказує, як отримала цей звіт, а наявна в справі копія документа належно не завірена, не відповідає дійсності та не доводить приховування відповідачем розміру його доходів. Суд першої інстанції на ці доводи відповідача не зважив.
Крім того, у відповідача зараз є нова сім`я, він утримує свою дружину, їхню дитину та дитину дружини від першого шлюбу, а тому не в змозі сплачувати аліменти у розмірі, якому наполягає позивачка.
Сторона просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Відповідно до норм ЦПК України:
завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави;
суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі;
основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність (ст. 2 ч.ч. 1, 2, ч. 3 п.п. 1, 6);
кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ч. 1);
суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 10 ч.ч. 1, 2).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання.

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України:
загальними засадами цивільного законодавства є: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;
особа діє у цивільних, в тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права, в тому числі, право на судовий захист, на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;
при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними правами не допускається;
у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Встановлено, що  ОСОБА_5 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відлілом РАЦС Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області 23.04.2009 (актовий запис у Книзі реєстрації народжень № 103 від 23.04.2009) (а.с. 4).

Рішенням Берегівського районного суду від 09.11.2018 у справі № 297/2037/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Берегівського районного суду від 07.06.2010, збільшено розмір стягнутих аліментів і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1400,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до його повноліття (а.с. 9-10, посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/77919870).

Цим рішенням суду встановлено, що рішенням Берегівського райсуду від 07.06.2010 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.04.2009, і до досягнення дитиною повнолітня.

28.07.2010 ОСОБА_1 . Відділом РАЦС Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (актовий запис у Книзі реєстрації розірвань шлюбу № 83 від 28.07.2010), після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 5).

До своєї заяви позивачка додала копію Звіту про здійснені відрахування та виплати Великоберезької сільської ради, підписаного головним бухгалтером Андріяш В.Е., адресованого Берегівському відділу ДВС у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), щодо ОСОБА_2 за постановою від 27.06.2022 ВП № 60106553, виданою за виконавчим документом (листом) від 06.09.2019 № 297/2037/18, за період з 01.03.2023 по 31.03.2023, відповідно до змісту якого:
боржнику за вказаний період було нарахована заробітна плата у розмірі 24900,00 грн;
утримано податків та інших обов`язкових платежів – 4855,50 грн;
відсоток (частка) стягнення – 5,6;
утримана сума – 1400,00 грн;
дата і номер документа, відповідно до якого перераховані стягнуті кошти – 28.03.2023 № 61 (а.с. 8).

Звіт виконано на бланку за формою Додатку 9 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 02.04.2012 № 512/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 02.04.2012 за № 489/20802), він є офіційним звітом щодо виконання рішення Берегівського районного суду від 09.11.2018 у справі № 297/2037/18 про стягнення аліментів у виконавчому провадженні № 60106553, у якому ОСОБА_1 є стягувачем і користується всіма правами стягувача, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» включно з правом ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії (ст. 19 ч. 1 Закону).

Заперечуючи свою можливість сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі відповідач подав суду першої інстанції копії:
Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 26.08.2017, виданого Виконавчим комітетом Оросіївської сільської ради Берегівського району, яким засвідчується укладення 26.08.2017 ОСОБА_2 шлюбу з ОСОБА_8 (а.с. 35);
Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 16.05.2018, виданого Берегівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя ОСОБА_9 сина ОСОБА_10 (а.с. 33).
Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 18.02.2010, виданого Відділом РАЦС Берегівського РУЮ Закарпатської області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 доньки ОСОБА_13 (а.с. 34);
акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та фактичного місця проживання від 27.07.2023, в якому фізичними особами, правовий статус яких не відомий, встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з його дружиною ОСОБА_14 , їхнім сином ОСОБА_10 та донькою дружини ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Інших доказів сторони суду першої інстанції не надавали, не подавали їх і до апеляційного суду.

Позивачка ОСОБА_1  поставила питання про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Берегівського районного суду від 09.11.2018 у справі № 297/2037/18, та про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України).

Право вимагати зміни способу стягнення аліментів, зміни розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, може не обмежуватися разовим здійсненням права на стягнення аліментів.

Питання про зміну способу стягнення аліментів та їх розміру стягувач ОСОБА_1 ініціювала вже вдруге.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Слід враховувати, що зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Зі змісту правової позиції позивача ОСОБА_1 у справі безспірно випливає, що саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення вона мала на увазі пред`являючи позов. Підставами позову слугували з`ясований факт наявності у відповідача офіційного регулярного заробітку та зростання вартості утримання дитини, тобто, зміна майнового становища сторін, обставини, які відповідно до правової позиції позивачки тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідача (з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу)) збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами.

Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:
зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);
поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);
забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ст. 6 ч. 2);
докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);
визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);
визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом (ст. 31 ч. 1);
жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

Відповідно до Конституції України, норм СК України, які узгоджуються з приписами Конвенції про права дитини:
кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);
мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);
батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України);
розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;
мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (182 ч. 2).

У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, матеріальне утримання дітей є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин, дії батьків дитини мають бути добросовісними, зокрема, не відповідають цьому принципу дії (бездіяльність), які позбавляють дитину належного грошового утримання, його збільшення за наявності для того умов.

Заперечуючи проти вимог позивачки відповідач посилався на необхідність утримання дружини, дитини від свого другого шлюбу та дитини дружини від її першого шлюбу. Однак, у такий самий спосіб ОСОБА_2 заперечував і проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у справі № 297/2037/18.

Самі по собі факти укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому дитини не звільняють його від обов`язку надавати утримання дитині від першого шлюбу, не є безумовними підставами для відмови позивачці у збільшенні розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дитини від першого шлюбу, для цього зміна матеріального становища платника аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в збільшеному розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню, проте, жодних доказів щодо цього відповідач не надав, позаяк самі лиш документи про шлюб і народження дітей такими не є. Утримання дитини дружини від першого шлюбу відповідає суті сімейних відносин і моральним засадам суспільства, втім, слід враховувати й те, що утримання цієї дитини, якщо це не є об`єктивно неможливим, є обов`язком її біологічного батька.

Виходячи з наведеного, сімейне і матеріальне становище платника аліментів змінилося, проте, доказів, що в такій мірі, яка не дає можливості збільшити розмір аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, немає. Натомість за обставинами справи відповідач має офіційний регулярний і достатньо значний дохід. Відповідач не обґрунтував і не довів наявності конкретних підстав для відмови позивачці в задоволенні її вимог, не спростував у належний процесуальний спосіб її правової позиції, не довів своєї неспроможності сплачувати аліменти в заявленому до подальшого стягнення розмірі, доводи відповідача ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Відтак суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову з додержанням норм матеріального та процесуального права, виходячи з необхідності забезпечення та захисту найважливіших інтересів дитини, чого доводи апеляції жодним чином не спростовують по суті, тому на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію відповідача, слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Берегівського районного суду від 15 серпня 2023 року – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді