Справа № 459/3418/23                 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М.В. 
Провадження № 33/811/177/24                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        13 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 листопада 2023 року, 

встановив:

цієї постановою,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 ( один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. 
Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 , 08.10.2023 о 19 год 40 хв у м. Червонограді на вул. Львівська на дорозі Р-15 керував транспортним засобом «ЗАЗ- DAEWOO», д. н. з. НОМЕР_1 , під час виконання обгону перешкоди, а саме: автомобіля, що рухався попереду, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості та не надав перевагу в русі транспортному засобу «ВАЗ 21099», д. н. з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення, внаслідок чого ТЗ отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає, чим порушив вимоги п. 13.4 Правил дорожнього руху.
Окрім цього, водій ОСОБА_1 , 08.10.2023 о 19 год 40 хв у м. Червонограді на вул. Львівська на дорозі Р-15 керував транспортним засобом «ЗАЗ - DAEWOO», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: сповільненість реакції, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне порушення з числа вчинених.
Керуючись ст. 36 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП розглянуто в одному провадженні, а тому дані справи № 459/3418/23 та 459/3419/23 об`єднано в одне єдине провадження та присвоєно справі реєстраційний № 459/3418/23, провадження №3/459/1229/2023.
На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 листопада 2023 року, оскаржувану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в ОСОБА_1 діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав.
Стверджує, що в медичному закладі він не висловлював заперечень щодо огляду на стан сп`яніння, не вчиняв дій, які могли б бути розцінені як відмова від проведення такого огляду.
Вказує, що йому не було запропоновано здати інші біологічні зразки, зокрема слину, змиви з поверхні губ, тощо.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього не містить жодних посилань та зазначення технічного засобу, яким здійснено вказаний відеозапис. 
Вважає, що доданий до матеріалів справи відеозапис є неналежним та недопустимим доказом.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 листопада 2023 року зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав в приміщенні суду лише 11.01.2024, оскільки його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду даної справи, не вручено повістку за три доби до дня розгляду справи по суті, відтак вважає такий пропущено з поважних причин. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав пояснення про те, що в медичному закладі не зміг здати на аналіз сечу, проте йому не було запропоновано здати інші біологічні зразки, зокрема слину, змиви з поверхні губ, тощо. 
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, та не заперечив проти розгляду такої у відсутності захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити. 
Апеляційна скарга подана в частині оскарження постанови судді про притягнення  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині, що стосується притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постанова судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 листопада 2023 року не оскаржується.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 548931 від 08.10.2023 (а.с.2); направленням на огляд особи, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування ним під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.10.2023(а.с.3); письмовими поясненнями  ОСОБА_2  (а.с.4); письмовими поясненнями  ОСОБА_1  (а.с.5); розпискою ОСОБА_1  про те, що він зобов`язується не сідати за кермо автомобіля до свого повного витверезіння (а.с.6); рапортами працівників поліції (а.с.7,8); відеозаписом події (а.с.11), та іншими матеріалами адміністративної справи у їх сукупності.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Твердження апелянта про те, що в медичному закладі він не висловлював заперечень щодо огляду на стан сп`яніння, не вчиняв дій, які могли б бути розцінені як відмова від проведення такого огляду, однак у зв`язку із відсутністю фізіологічної потреби не зміг здати сечу для лабораторного дослідження, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції,  ОСОБА_1 почав проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. В подальшому,  ОСОБА_1 на протязі двох годин пробував здати біологічний матеріал (сечу) для проведення дослідження, однак не зміг цього зробити, мотивувавши відсутністю фізіологічної потреби. 
При цьому, лікарем-наркологом та працівником поліції було забезпечено реальну об`єктивну можливість  ОСОБА_1 пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав.
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 10, 12 розділу Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Разом з тим, у даній Інструкції не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.
Крім того, відповідно до вимог п. 13 розділу ІІІ зазначеної Інструкції для дослідження біологічного середовища кров використовується лише у тих випадках, коли в особи неможливо взяти інші зразки біологічного середовища, зокрема, якщо водій внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не було запропоновано здати інші біологічні зразки, зокрема слину, змиви з поверхні губ, тощо, суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність об`єктивних обставин, які б перешкоджали останньому в умовах медичного закладу здати біологічний зразок у вигляді сечі, розцінює як форму захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є вірним.
Щодо доводів апелянта про те, що постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній був позбавлений прав, передбачених ст. 268 КУпАП, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду. 
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, та є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 листопада 2023 року. 
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 28 листопада 2023 року щодо  ОСОБА_1 - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                         Л.Я. Гончарук