ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2024 року                                 
м. Харків
справа № 611/320/23
провадження № 22-ц/818/685/24
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі - Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2023 року постановлену у складі судді Коптєва Ю.А.,-
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до директора Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови прийняття нового вузла комерційного обліку протиправними, зобов`язати відповідача прийняти вузол комерційного обліку за його заявою від 14 серпня 2023 року та протягом 5 календарних днів з для отримання заяви призначити дату і час огляду й опломбування вузла обліку та повідомити засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, надати електронною поштою рахунок на оплату відповідної послуги, а також стягнути з відповідача грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 15000 грн.
Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області справі від 23 жовтня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та залучено до участі у цивільній справі в якості співвідповідача Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій». 
Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області справі від 23 жовтня 2023 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до директора Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» Сопка Андрія Григоровича, Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди в частині позовних вимог до директора Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» Сопка Андрія Григоровича.
Ухвала мотивована тим, що заявлені вимоги у позові стосуються директора Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, як посадової особи цієї установи і стосуються їхньої професійної діяльності. Жодних позовних вимог між сторонами, як відносини між фізичними особами, позовна заява не містить. Отже, ОСОБА_2 не може бути відповідачем у цій справі, як фізична особа, яка наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою комунального підприємства, від імені якої вона діє у відносинах із позивачем.
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до листа секретаря Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області Рєзнікова В. від 14 липня 2023 року ОСОБА_2 являється депутатом Барвінківської міської ради, тобто представником засновника(власником) Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій», яке останній і очолює. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Апелянт зазначив, що суд першоі? інстанціі? не роз`яснив йому право на подання клопотання про залучення співвідповідача, і таким чином позбавив мене, як позивача, цим правом скористатися, тобто порушив його право на доступ до суду. 
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України – в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Постановляючи ухвалу суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до директора Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» Сопка Андрія Григоровича, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги у позові стосуються директора Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, як посадової особи цієї установи і стосуються їхньої професійної діяльності. Жодних позовних вимог між сторонами, як відносини між фізичними особами, позовна заява не містить. Отже, ОСОБА_2 не може бути відповідачем у цій справі, як фізична особа, яка наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою комунального підприємства, від імені якої вона діє у відносинах із позивачем.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи судом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідач – це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`явлена до нього.
Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно зі статтею 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.
Посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами.
Судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди заявлені до директора ОСОБА_2 як посадової особи Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» та стосуються його професійної діяльності на посаді директора підприємства.
Позовна заява ОСОБА_1 не містить вимог до ОСОБА_2 , як фізичної особи.
При цьому фактично спір ОСОБА_1 про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди існує із підприємством – Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій».
Оскільки Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій» є юридичною особою – самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах, то саме вказана установа має бути відповідачем за позовом ОСОБА_1 про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суддя закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).
За таких обставин, суд першої інстанції, закриваючи провадження у цивільній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, правильно виходив з того, що ОСОБА_2 , є посадовою особою юридичної особи – Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій», від імені якої він діє у правовідносинах з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 не може бути відповідачем за позовом про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди.
Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 12 січня 2022 року у справі №592/6904/21, від 14 вересня 2022 року у справі №760/22944/15, від 08 грудня 2022 року у справі № 592,4106/22, від 01 березня 2023 року у справі №565/1559/21.
Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Посилання апелянта на те, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, - спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2023 року– залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена  у касаційному порядку у випадках передбачених ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 березня 2024 року.
Головуючий                                                                 О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                О.В.Маміна 

                                                                               Н.П.Пилипчук