ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2024 року                                                                                      Справа № 902/449/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Юрчук М.І. 
секретар судового засідання Шилан О.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Путілін Є.В. (адвокат)
від відповідача: не з`явився           
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 09.10.2023 суддею Яремчуком Ю.О., (повний текст складено 19.10.2023) у справі № 902/449/21
за позовом Приватного підприємства "Глорія-В"          
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" 
про стягнення 2 771 233,46 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала позовна заява Приватного підприємства "Глорія - В" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" з вимогою про стягнення 2 771 233,46 грн.
Підставою звернення позивача до суду стало порушення відповідачем договору поставки, що укладений між сторонами у спрощений спосіб шляхом усної домовленості та підтверджений відповідними письмовими документами - видатковими накладними, в частині повної своєчасної оплати поставленого товару.
Відповідач позовні вимоги заперечував та вказував, що між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо поставки товару згідно договору поставки № 15/0-ДП від 15.01.2018. Так, за доводами відповідача, строк оплати ще не настав, тому позов є безпідставним.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.10.2023 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Мего ЛТД" на користь ПП "Глорія - В" заборгованість в сумі 2 771 233,46 грн, витрати на сплату судового збору в сумі 41 568,50 грн та витрати на проведення експертиз в сумі 31 524,64 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою від 08.11.2023, в якій просить останнє скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом даної справи, просить стягнути з позивача.
Аргументуючи доводи апеляційної скарги вказує, що суд дійшов помилкового висновку щодо факту виникнення між сторонами взаємних прав та обов`язків з поставки товару за договором, укладеним у спрощений спосіб, тобто за усною домовленістю, а також обставини передання (поставки) на користь відповідача певного товару, виникнення у відповідача обов`язку внести на рахунок позивача плату за товар, строк виконання якого настав. Разом з цим, документи, на підставі яких суд першої інстанції обґрунтовує підтвердження заборгованості, а саме картки рахунку: 361: контрагента: "Мего ЛТД" ТОВ" не посвідчені належним чином, на даному документі відсутні посвідчувальні написи осіб, які могли б підтвердити заборгованість, дати формування даних документів та інші реквізити на підтвердження існування зазначеної заборгованості. Також зазначає про те, що відповідачем було подано ряд платіжних доручень та актів звірки, відповідно до яких проводилися розрахунки з позивачем за поставлений товар, однак судом першої інстанції взагалі не були враховані обставини, наслідком чого для відповідача стає повторна оплата за товар.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Мего ЛТД" на рішення Господарського суду Вінницької області від 09.10.2023; апеляційну скаргу постановлено розглянути із повідомленням (викликом) сторін.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується із доводами апелянта та вказує, що місцевим господарським судом досліджено всі докази, подані сторонами у процесі розгляду позовної заяви та надано їм вірну оцінку, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької області від 09.10.2023 у справі № 902/449/21 - без змін.
Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.
Представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у даній справі у зв`язку із розглядом Печерським районним судом м. Києва справи № 127/21408/22, в якій адвокат Парпальос В.В. також є представником однієї із сторін.
В судовому засіданні представник позивача у задоволенні поданого клопотання просить відмовити, доводи апеляційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві.
За умовами ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Суд, зважаючи на встановлені процесуальним законодавством строки розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, будь - які додаткові докази для розгляду скарги судом не витребовувались, правова позиція відповідача, викладена у апеляційній скарзі, і про її зміну сторона будь-яких заяв або клопотань не подавала, визнає можливим розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Відтак суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
Також безпосередньо в день судового засідання (18.01.2024) від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи у справі № 902/449/21, проведення якої просить доручити Житомирському відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: 10014, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Яна Гамарника, будинок 6а. Провадження у даній справі просить зупинити на час проведення судової економічної експертизи.
На вирішення експерта пропонує поставити питання: "Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача ПП "Глорія-В" розмір заборгованості за поставлені підприємству ТОВ "Мего ЛТД" товар враховуючи здійснення розрахунків відповідно до платіжних доручень № 377 від 12.07.2018, № 379 від 12.07.2018, № 394 від 17.07.2018, № 402 від 18.07.2018, № 418 від 23.07.2018, № 425 від 24.07.2018, № 427 від 24.07.2018, № 433 від 25.07.2018, № 500 від 13.08.2018, № 551 від 22.08.2018, № 632 від 14.09.2018, № 630 від 14.09.2018, № 642 від 14.09.2018, № 644 від 14.09.2018, № 652 від 18.09.2018, № 672 від 20.09.2018, № 949 від 19.11.2018, № 992 від 26.11.2018, № 1281 від 28.02.2019, № 1285 від 01.03.2019, № 1404 від 02.04.2019, актів звірки від 12.07.2018, 17.07.2018, 18.07.2018, 23.07.2018, 13.08.2018, 22.08.2018, 31.08.2018, 18.09.2018?".
Витрати на проведення судової експертизи просить покласти на відповідача. 
Розглянувши клопотання ТОВ "Мего ЛТД" про проведення судової економічної експертизи та зупинення апеляційного провадження на час її проведення, судова колегія зазначає таке.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, зокрема: суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За умовами ст. 73 ГПК України, висновок експерта є одним із доказів. Подання висновку експерта до суду або отримання останнього внаслідок призначення судової експертизи здійснюється до розгляду справи по суті судом першої інстанції.
Зі змісту клопотання відповідача не вбачається будь-яких обґрунтувань необхідності призначення відповідної експертизи. Належним чином обґрунтованих пояснень з приводу неможливості подання такого клопотання під час розгляду справи судом першої інстанції заявником не надано.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.
Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
У п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Дульський проти України" від 01.06.2006 (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 17.07.2018 у справі № 910/4071/17.
Таким чином, всупереч приписам ст. 74, 76-77, відповідачем не наведено та не подано доказів на підтвердження необхідності призначення відповідної експертизи, а також з огляду на норму ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Розглянувши матеріали справи № 902/449/21, дослідивши та проаналізувавши наявні докази, колегія суддів встановила наступне.
При зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставлений товар, позивачем заявлено про факт виникнення між сторонами взаємних прав та обов`язків з поставки товару за договором укладеним у спрощений спосіб, тобто за усною домовленістю, обставини передання (поставки) на користь відповідача певного товару, виникнення у відповідача обов`язку внести на рахунок позивача плату за товар, строк виконання якого настав.
Поряд з цим, позиція відповідача полягала в тому, що між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо поставки товару, про що був укладений договір поставки № 15/0-ДП від 15.01.2018. Також зазначав про укладення між сторонами договорів поставки № 13 від 24.11.2016 та № 03/01-2017 від 03.01.2017, на підставі яких були складені видаткові накладні, додані до позовної заяви, та відповідно до яких здійснювалась відповідна оплата.
Водночас, позивачем заперечувалось укладення та існування зазначених договорів.
Ухвалою суду від 02.07.2021 призначено у справі № 902/449/21 комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На розгляд експертизи було поставлено наступні питання: " - чи виконано підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В. в договорі поставки від 15.01.2018 № 15/01-ДП в розділі Постачальник директором ПП "Глорія - В" Зайцевою О.В. чи іншою особою? - чи нанесено відтиск печатки в наданому документі (договорі поставки № 15/01-ДП від 15.01.2018 печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження? - чи нанесено текст в договорі поставки № 15/01-ДП від 15.01.2018 на документ в якому вже містився відтиск печатки ПП "Глорія - В" та підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В.?" Зобов`язано ПП "Глорія - В" надати Господарському суду Вінницької області до 19.07.2021 оригінали договору про надання послуг № 1006 від 10.11.2017, договору про надання послуг № 1005 від 10.11.2017 та договору про надання послуг № 1004 від 10.11.2017, видаткової накладної № 0-0000013 від 31.01.2018, видаткової накладної № 0-0000017 від 31.01.2018, видаткової накладної № 0-000022 від 01.02.2018, видаткової накладної № 0-0000023 від 01.12.2018, видаткової накладної № 0-0000024 від 02.02.2018, видаткової накладної № 0-0000026 від 04.02.2018, видаткової накладної № 0-00000027 від 16.02.2018, видаткової накладної № 0-0000034 від 01.03.2018, видаткової накладної № 0-00000030 від 02.03.2018, видаткової накладної № 0-0000029 від 05.03.2018, видаткової накладної № 0-00000076 від 10.05.2018, видаткової накладної № 0-00000121 від 03.08.2018, видаткової накладної № 0-000000119 від 06.08.2018, видаткової накладної № 0-000000122 від 07.08.2018. Зобов`язано Головне управління статистики у Вінницькій області надати Господарському суду Вінницької області до 19.07.2021 фінансову звітність малого підприємництва (баланс за 2017-2020 роки) ПП "Глорія - В" (код ЄДРПОУ 32976639). Провадження у справі № 902/449/21 зупинено до отримання висновку судової експертизи.
09.08.2021 від експертної установи надійшов лист (№ 4747/4748/21-21/928 від 05.08.2021) за підписом завідувача В. Криловського з клопотаннями експерта Лозінської А., в якій остання зазначає, що при проведенні експертизи виникла необхідність щодо застосування методу вологого копіювання, тому експерт просив суд надати письмовий дозвіл на проведення лабораторного дослідження наданого на експертизу документу, при якому можливо частково буде втрачено його первинний вигляд. Зокрема, експертною установою повернуті до суду матеріали справи № 902/449/21.
Від директора ТОВ "Мего ЛТД" надійшла заява від 31.08.2021, в якій останній заперечував проти клопотання судового експерта та заявив відвід експерту.
Ухвалою суду від 01.09.2021 було поновлено провадження у справі № 902/449/21. Призначено у справі № 902/449/21 комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На розгляд експертизи поставлено наступні питання: " - чи виконано підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В. в договорі поставки від 15.01.2018 № 15/01-ДП в розділі "Постачальник" директором ПП "Глорія" В Зайцевою О.В. чи іншою особою? - чи нанесено відтиск печатки в наданому документі (договорі поставки № 15/01-ДП від 15.01.2018) печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження? - чи нанесено текст в договорі поставки № 15/01-ДП від 15.01.2018 на документ, в якому вже містився відтиск печатки ПП "Глорія - В" та підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В.?".
За висновками експертів (№ 4147/4748/21-21 від 19.11.2021) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової технічної та почеркознавчої експертизи у справі № 902/449/21 встановлено наступне: відтиск печатки від імені ПП "Глорія - В" в наданому документів (договорі поставки № 15/01-ДП від 15.01.2028) нанесено не печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження; питання: " - чи нанесено текст в договорі поставки №15/01-ДП від 15.01.2018 на документ, в якому вже містився відтиск печатки ПП "Глорія - В" та підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В.", вирішити не виявляється можливим по причині, наведеній в дослідницькій частині; підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В. в договорі поставки № 15/01-ДП від 15.01.2018 у розділі "Постачальник", виконаний рукописним способом без попередньо технічної підготовки і технічних засобів, підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В. в договорі поставки № 15/01-ДП  від 15.01.2018 у розділі "Постачальник" виконаний не директором ПП "Глорія - В" Зайцевою О.В., а іншою особою з ретельним наслідуванням її підпису.
Ухвалою суду від 20.04.2022 клопотання від 18.01.2022 ПП "Глорія - В" про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів задоволено повністю. Призначено у справі № 902/449/21 комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз. На розгляд експертизи поставлено наступні питання: " - чи виконано підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В. в договорі поставки № 03/01-2017 від 03.01.2017 та договорі поставки № 13 від 24.12.2016 в розділі "Постачальник" директором ПП "Глорія - В" Зайцевою О.В. чи іншою особою? - чи нанесено відтиск печатки в наданому документі (в договорі поставки № 13 від 24.12.2016) печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження? - чи нанесено текст в договорі поставки № 03/01-2017 від 03.01.2017 та договорі поставки № 13 від 24.12.2016 на документ, в якому вже містився відтиск печатки ПП "Глорія - В" та підпис від імені директора ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В.?".
За висновками експертів (№ 14224/14225/23-33/14226/23-32 від 04.08.2023) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової технічної та почеркознавчої експертизи у справі № 902/449/21 встановлено наступне: підписи від імені ОСОБА_1 у розділі "Постачальник" у графі "Директор ПП "Глорія - В" Зайцевої О.В. у договорі поставки № 03/01-2017 від 03.01.2017 та у договорі поставки № 13 від 24.11.2016 виконані не Зайцевої О.В., а іншою особою; відтиск печатки від імені ПП "Глорія - В" у договорі поставки № 13 від 24.11.2016 нанесений не печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а іншим кліше; у договорі поставки від 03.01.2017 № 03/01-27 та договорі поставки № 13 від 24.11.2016 спочатку був надрукований текст, а потім були виконані підпис у розділі "Постачальник" в графі директор ПП "Глорія - В" від імені ОСОБА_1 та відтиск печатки від імені ПП "Глорія - В".
Судом також було з`ясовано, що у відповідності: 
- до видаткової накладної № 0-00000014 від 16.01.2018 поставлено товар (відсів в кількості 210 т.) на загальну вартість 113 400 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 112 439,81 грн, залишок боргу складає 960,19 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000015 від 16.01.2018 поставлено товар (відсів в кількості 508 т.) на загальну вартість 274 320 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 244 320 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000018 від 25.01.2018 поставлено товар (відсів в кількості 350 т.) на загальну вартість 189 000 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 70 719,67 грн, залишок боргу складає 118 280,33 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000016 від 30.01.2018 поставлено товар (відсів в кількості 346 т.) на загальну вартість 186 840 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 156 840 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000013 від 31.01.2018 поставлено товар (ЩПС - 0x70мм (С-5) в кількості 57,14 т., ЩПС -0x70мм (С-5) в кількості 57,14 т., щебінь фр. 5-10 мм в кількості 0,28 т.) на загальну вартість 75 609,60 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 45 609,60 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000017 від 31.01.2018 поставлено товар (відсів в кількості 400 т.) на загальну вартість 216 000 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 36 000 грн, залишок боргу складає 180 000 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000022 від 01.02.2018 поставлено товар (щебінь фракції 0-40 мм в кількості 120,85 т.) на загальну вартість 72 510 грн. Як слідує із з картки рахунку: 361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 42 510 грн; 
- до видаткової накладної № 0-00000023 від 01.02.2018 поставлено товар (відсів в кількості 345 т.) на загальну вартість 186300 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021 року за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 156 300 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000024 від 02.02.2018 поставлено товар (відсів в кількості 448 т.) на загальну вартість 241 920 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 4 814 грн, залишок боргу складає 237 106 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000026 від 04.02.2018 поставлено товар (відсів в кількості 580 т.) на загальну вартість 313200 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 283 200 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000027 від 16.02.2018 року поставлено товар (відсів в кількості 348 т., бітум нафтовий дорожній БНД 70/100 в кількості 0,030 т.) на загальну вартість 188 444,54 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 158 444,54 грн; 
- до видаткової накладної № 0-00000034 від 01.03.2018 поставлено товар (відсів в кількості 270 т.) на загальну вартість 145 800 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 30 000 грн, залишок боргу складає 115 800 грн;
- до видаткової накладної № 0-00000030 від 02.03.2018 поставлено товар (відсів в кількості 305 т.) на загальну вартість 164 700 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 40 000 грн, залишок боргу складає 124 700 грн; 
- до видаткової накладної № 0-00000029 від 05.03.2018 поставлено товар (відсів в кількості 219 т.) на загальну вартість 118 260 грн. Як слідує із з картки рахунку:361 від 20.04.2021, за надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 11 520 грн, залишок боргу складає 106 740 грн; 
- до видаткової накладної № 0-00000076 від 10.05.2018 поставлено товар (відсів в кількості 76 т.) на загальну вартість 24 441,60 грн; 
- до видаткової накладної № 0-00000121 від 03.08.2018 поставлено товар (щебінь фракції 0-40 мм загальною кількістю 99 м3.) на загальну вартість 52 272 грн; 
- до видаткової накладної № 0-00000119 від 06.08.2018 поставлено товар (відсів в кількості 12,6 т.) на загальну вартість 4 158 грн; 
- до видаткової накладної № 0-00000122 від 07.08.2018 поставлено товар (щебінь фракції 0-40 мм загальною кількістю 6 м3.) на загальну вартість 3 456 грн.
У відповідності до рахунку - фактури № 0-00000155 від 26.11.2018, ТОВ "Мего ЛТД" було замовлено щебінь фракції 0-10 мм загальною кількістю 1392 т. на загальну вартість 663 566,40 грн. Вказаний товар було поставлено відповідачу, відповідно до:
- видаткової накладної №0-00000179 від 30.11.2018 поставлено товар (щебінь фракції 0-10 мм загальною кількістю 337,351 т.) на загальну вартість 160 815,22 грн;
- видаткової накладної № 0-00000166 від 06.11.2018 поставлено товар (щебінь фракції 0-10 мм загальною кількістю 421,649 т.) на загальну вартість 201 000,08 грн;
- видаткової накладної № 0-00000162 від 06.11.2018 поставлено товар (щебінь фракції 0-10 мм загальною кількістю 393 т.) на загальну вартість 187 343,10 грн;
- видаткової накладної № 0-00000168 від 06.11.2018 поставлено товар (щебінь фракції 0-10 мм загальною кількістю 240 т.) на загальну вартість 114 408 грн.
За вказаним рахунком № 0-00000155 від 26.11.2018, ТОВ "Мего ЛТД" розрахувалось частково на суму 225 300 грн, залишок боргу складає 438 266,40 грн, що вбачається з картки рахунку:361 від 20.04.2021.
У відповідності до видаткової накладної № 0-00000180 від 30.11.2018 поставлено товар (відсів фракції 0-10 мм загальною кількістю 200 т.) на загальну вартість 86 400 грн;
- видаткової накладної № 0-00000181 від 30.11.2018 поставлено товар (відсів фракції 0-10 мм загальною кількістю 234,5 т.) на загальну вартість 101 304 грн;
- видаткової накладної № 0-00000182 від 30.11.2018 поставлено товар (відсів фракції 0-10 мм загальною кількістю 180 т.) на загальну вартість 77 760 грн;
- видаткової накладної № 0-00000095 від 08.10.2019 поставлено товар (жилет сигнальний жовто - лимонного кольору нейлон зі світло відбивними стрічками в кількості 16 шт.) на загальну вартість 1 324,80 грн;
- видаткової накладної № 0-00000096 від 23.10.2019 поставлено товар (225/60К18М+8 100Т під/шип Winguard Spike WS 62 Nexen шина в кількості 4 шт.) на загальну вартість 11 040 грн.
Зазначені видаткові накладні підписані сторонами та скріплені їх печатками. Претензій щодо поставленого товару зі сторони відповідача не було.
При цьому, видаткові накладні № 0-00000179 від 30.11.2018, № 0-00000180 від 30.01.2018, № 0-00000181 від 30.11.2018, були надані відповідачу для їх підписання, проте не були ним повернуті. Вказані видаткові накладні надсилались на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та були отримані ним 08.04.2021, однак останнім не були підписані.
Докази здійснення повних розрахунків за поставлений товар матеріали справи не містять.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до положень частин 1 - 4, 6 - 8 статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 104 ГПК України).
Дослідивши наявні у матеріалах справи висновки експертів встановлено, що судові експертизи у даній справі проведені відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/8, складені за результатами проведення даних експертиз висновки відповідають вимогам ГПК України і не викликають у судів сумніву у їх правильності, оскільки висновки надані в межах компетенції експертів, ґрунтуються на методичних рекомендаціях та результатах дослідження матеріалів справи, висновки чіткі, логічні, послідовні, відповідають фактичним обставинам справи, а також не були спростовані жодними іншими належними і допустимими доказами у справі.
З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що наведені відповідачем доводи на підтвердження здійснення з позивачем господарських операцій на підставі вказаних ним договорів, які були предметом дослідження в судових експертизах, не знайшли свого підтвердження, останні як доказ судом правомірно відхилені.
Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження позивача та доведеним факт укладення між сторонами господарського договору поставки у спрощений спосіб.
Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Аналогічна норма міститься в ч. 6 ст. 265 ГК України.
Враховуючи зазначене, відповідно до приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, ч. 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
В тому числі, реченням першим ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.
Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. 
Згідно частини 2 статті 9 названого Закону неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку первинних документів передбачено "Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (також по тексту Положення № 88).
За змістом пункту 2.1. Положення № 88, в редакції, що діяла у період проведення спірних господарських операцій, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Згідно з пунктом 2.4 названого Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, факт проведення господарської операції, а також достовірність відомостей про її обсяг та зміст, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
При цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.
Аналогічну позицію підтримує Верховний Суд у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 922/1467/19 від 15.05.2020.
Дослідивши подані позивачем первинні документи - видаткові накладні судом встановлено, що останні відповідають вимогам щодо оформлення та містять реквізити, що дозволяють суду ідентифікувати учасників господарських правовідносин. 
Крім того, позивачем були надані квитанції про реєстрацію податкових накладних.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.
Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.
З урахуванням наведеного, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.
В даному випадку реєстрація податкових накладних засвідчує волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), є допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму.
Тобто, з огляду на встановлене в сукупності, доведеним є факт поставки позивачем товару згідно спірних накладних. 
Дії сторін щодо підписання видаткових накладних та прийняття відповідачем поставленого позивачем товару засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.
При цьому, матеріалами справи не підтверджено досягнення домовленості між сторонами щодо строку оплати поставленого товару. Таким чином, в силу положення ч. 1 ст. 692 ЦК України, відповідач був зобов`язаний оплатити поставлений товар одразу після його прийняття.
На підтвердження спірної заборгованості в сумі 2 771 233,46 грн позивачем надано, зокрема, копії виписок по рахунку № НОМЕР_1 .
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості.
На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц.
Також на підтвердження наявної заборгованості відповідача перед позивачем було надано копії картки рахунку: 361 контрагента: "Мего ЛТД" ТОВ, за період з 01.01.2018 по 31.03.2021, сформовані 20.04.2021.
Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 № 291, для узагальнення інформації про розрахунки з покупцями та замовниками за відвантажену продукцію, товари, виконані роботи й послуги, крім заборгованості, яка забезпечена векселем, а також для узагальнення інформації про розрахунки з учасниками промислово-фінансової групи передбачено рахунок 36 "Розрахунки з покупцями та замовниками" (субрахунок 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями").
За дебетом рахунку 36 "Розрахунки з покупцями та замовниками" відображається продажна вартість реалізованої продукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг (у тому числі на виконання бартерних контрактів), яка включає податок на додану вартість, акцизи та інші податки, збори (обов`язкові платежі), що підлягають перерахуванню до бюджетів та позабюджетних фондів та включені у вартість реалізації, за кредитом - сума платежів, які надійшли на рахунки підприємства в банківських установах, у касу, та інші види розрахунків. Сальдо рахунку відображає заборгованість покупців та замовників за одержані продукцію (роботи, послуги).
Аналітичний облік розрахунків з покупцями та замовниками ведеться за кожним покупцем та замовником за кожним пред`явленим до сплати рахунком.
Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 за № 88 затверджене "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".
Відповідно до вимог п. 3.1 Положення № 88 облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.
Отже, картка рахунку: 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" є аналітичним обліком розрахунків із покупцями тa замовниками та в хронологічному порядку надає інформацію про господарські операції згідно спірних видаткових накладних. 
Вказаний документ, на переконання суддів, не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", а лише засобом ведення внутрішнього бухгалтерського обліку. 
Таким чином, подані позивачем докази на підтвердження факту здійснення спірної господарської операції, а саме: видаткові накладні, акт звірки розрахунків від 12.07.2018, в якому відображена заборгованість, в тому числі, по спірним видатковим накладним; виписки по рахунку; податкові накладні та інші докази, які підтверджують формування відповідачем на підставі податкової накладної позивача в податковому обліку відповідача податкового кредиту з ПДВ від здійснення господарських операцій.
Однак, беручи до уваги подані позивачем докази на підтвердження факту здійснення господарської операції, а саме: видаткові накладні, акт звірки розрахунків від 12.07.2018, в якому відображена заборгованість, в тому числі, по спірним видатковим накладним; виписки по рахунку; податкові накладні та інші докази, які підтверджують формування відповідачем на підставі податкової накладної позивача в податковому обліку відповідача податкового кредиту з ПДВ від здійснення господарських операцій, в сукупності підтверджують наявну заборгованість відповідача за поставлений товар у заявленому розмірі 2 771 233,46 грн. 
При цьому, доводи скаржника щодо неврахування місцевим господарським судом наданих ним ряду платіжних доручень та актів звірки, відповідно до яких проводилися розрахунки з позивачем за поставлений товар, спростовуються вищезазначеними доказами, а також наданими позивачем письмовими поясненнями від 18.01.2022, з яких вбачається, що вказані розрахунки були проведені за видатковими накладними, які не входять в предмет позовних вимог, суми оплат за наданими відповідачем платіжними дорученнями також відображені у актах звірки, проведеними між сторонами, розрахунки за якими були проведені за іншими поставками, що також підтверджується позивачем.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
Наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення. 
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення Господарського суду Вінницької області від 09.10.2023 у справі № 902/449/21 відповідає матеріалам справи та ґрунтується на чинному законодавстві.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України ).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частини перша, третя статті 124 ГПК України).
Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу вказав розмір судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, який становить 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивач надав копію договору про надання правничої допомоги № 111 від 17.06.2020 (далі - -Договір), що був укладений між адвокатом Путіліним Євгенієм Вікторовичем, діючий на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 513, який надалі іменуються "Виконавець" та Приватним підприємством "Глорія-В", що знаходиться у м. Вінниці по вул. Писарева, 3 кв. 83 в особі директора Зайцевої Олени Володимирівни діючої на підставі статуту, що надалі іменується "Замовник".
Пунктом 1 Договору, Виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Замовнику, викладеному у переліку цього пункту.
Сторони у п. 3 даного Договору узгодили, що розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт з розрахунку 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката на час складання акту.
Даний Договір укладено на невизначений строк дії. Кожна із сторін має право припинити його дію попередивши про це другу сторону за один місяць. (п. 4 Договору)
На підтверлження розміру понесених судових витрат представник позивача, зокрема, подав копію детального опису робіт № ПЄ-00002 від 19.12.2023, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) - надання правничої допомоги, згідно Договору № 111 від 17.06.2020 по справі № 902/449/21 що включає в себе: підготовка заяви про вступ у справу та направлення через електронний суд - 10 хв; підготовка відзиву на апеляційну скаргу, копіювання документів та направлення їх відповідачу та в суд - 1 год 50 хв; підготовка заяви про проведення засідання в режимі відеоконференції - 20 хв; участь в судовому засіданні - 30 хв.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на день складання акту складає 2684 грн, 40% прожиткового мінімуму за 1 годину роботи складає 1074 грн.
Разом: 2 години 50 хвилин роботи - 3 000,00 грн.
Також додано платіжний документ про оплату таких послуг - квитанцію від 19.12.2023 про оплату 3 000,00 грн.
Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказана правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення витрат та жодним чином не обґрунтовувалась неспівмірність заявленої суми. 
Виходячи з критеріїв ч. 4 ст. 126 ГПК України судова колегія констатує, що заявлений розмір витрат відповідає складності справи, наданим адвокатом послугам та їх обсягу.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                                    
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року у справі № 902/449/21 залишити без змін.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (вул. Хмельницьке шосе, буд. 13, офю 214, м. Вінниця, 21036, код ЄДРПОУ 34455332) на користь Приватного підприємства "Глорія-В" (вул. Писарєва, буд. 3, кв. 83, м. Вінниця, 21036, код ЄДРПОУ 32976627) - 3 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Видати наказ.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду Вінницької області.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
6. Справу № 902/449/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "24" січня 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.