УХВАЛА

10 січня 2024 року 
м. Київ

справа №824/603/17-а
адміністративне провадження №К/9901/51208/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Гончарової І.А., Васильєвої І.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України, в.о. начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області Шпака В.П. про визнання протиправними дій та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в.о. начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області Шпака В.П. про визнання протиправними дії щодо винесення наказу №121/срп від 18.05.2017 на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0002301404 від 02.06.2017, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 8495,00 грн.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.12.2017 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано винесений в.о. начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області Шпаком В.П. відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 наказ від 18.05.2017  №121/срп "Про проведення фактичної перевірки"; визнано протиправним та скасовано винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 02.06.2017 №0002301404.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.12.2017 скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволені позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 09.11.2023 постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 у справі №824/603/17-а скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02.06.2017 №0002301404 та прийнято в цій частині позовних вимог нове рішення, яким позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 02.06.2017 №0002301404; в решті постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 залишено без змін.
На адресу суду касаційної інстанції від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона, зазначивши про те, що постановою касаційного суду не здійснено розподілу судових витрат, сплачених за подання позовної заяви, касаційної скарги та витрат на правову допомогу, просила вирішити вказане питання шляхом прийняття додаткового рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2024 вирішено питання про заміну первинного відповідача -  Головного управління ДФС у Чернівецькій областіна його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, як відокремленим підрозділом ДПС України.
Розглянувши подану заяву, Верховний Суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою та третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату       судового збору.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В силу положень статті 16  КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом частин шостої та дев`ятої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Так, за положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Зміст вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано  договір про надання правової допомоги від 31.05.2017 №01/17 адвокатом Усмановим М.А., зі змісту якого (зокрема пункти 2.1, 5.3) вбачається, що його укладено з метою представництва інтересів ОСОБА_1 у відносинах з Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області, пов`язаних з проведенням фактичної перевірки 19-22 травня 2017 року та прийнятим за її наслідком податковим повідомленням-рішенням.
Згідно пункту 5.3 вказаного договору за надання правової допомоги позивач зобов`язується виплатити адвокатові гонорар у розмірі 2500,00 грн на протязі 30 банківських днів з моменту подачі позовної заяви клієнтом до адміністративного суду.
Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору від 31.05.2017 №01/17 всі розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України гривні, шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок адвоката, вказаний в статті 9 цього Договору. Датою здійснення оплати клієнтом за цим Договором є день зарахування грошових коштів на банківський рахунок адвоката.
Згідно квитанції №50 від 11.10.2017 позивачем здійснено на користь Усманова М.А. оплату коштів в розмірі 2500,00 грн., призначення платежу - за договором про надання правової допомоги №01/17 від 31.05.2017.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.
Верховний Суд вважає, що позивачем надано достатніх доказів на підтвердження понесення нею судових витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., водночас враховуючи, що з двох заявлених позовних вимог задоволено лише одну, витрати на користь позивача підлягають відшкодуванню пропорційно у сумі 1250,00 грн.
Що ж стосується витрат позивача, понесених у зв`язку із сплатою судового збору, то матеріали справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 при зверненні з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2240,00 грн. згідно квитанції від 04.09.2017 № 1 та за подання  касаційної скарги - 4480,00 грн. згідно квитанції № 95 від 15.05.2018, а загалом у розмірі 6720,00 грн.
Сплачений позивачем судовий збір відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI та складається з судового збору за подання вимоги немайнового характеру у розмірі 1600,00 грн. та майнового - у розмірі 640,00 грн. 
Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 09.11.2023 позов задоволено лише в частині позовних вимог майнового характеру, а саме, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02.06.2017 №0002301404, судові витрати підлягають відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача лише у відповідній частині.
З огляду на зазначене, судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи, підлягають присудженню на її користь саме у розмірі 1920,00 грн., а саме за подання позовної заяви  - 640 грн. та за подання касаційної скарги - 1280,00 грн.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 356 КАС України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За наведеного вище заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 252, 345, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України (адреса: вул. Героїв Майдану, 200а, м. Чернівці, 58013; ЄДРПОУ 44057187) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень), касаційної скарги - 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень) та витрат на професійну правничу допомогу - 1250,00 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят гривень), що разом складає 3 170,00 грн. (три тисячі сто сімдесят гривень).
В задоволенні решти вимог заяви про винесення додаткового судового рішення відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Гончарова 
 І.А. Васильєва ,
Судді Верховного Суду