КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                    
Справа № 362/3924/23                                                                          Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження №22-ц/824/6030/2024                                                Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
15 січня 2024рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.
розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - адвоката Сечка Сергія Володимировича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
 
УСТАНОВИВ:
 
У червні 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 06.12.2020 року о 08 год. 50 хв. на а/д М-05 31 км Київ Одеса сталася ДТП за участю автомобіля «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та тягача «Man» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2023 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Позивач зазначав, що ним на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в рахунок шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, сплачено на корись потерпілого відповідну суму страхового відшкодування в розмірі 76 388,12 грн. 
На момент дорожньо-транспортної пригоди  цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1   була застрахована в АТ «СГ «ТАС», у зв`язку із чим АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «АРКС» (попередня назва АТ «СК «АХА Страхування») в розмірі 52 999, 41 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 , як особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді, на свою користь невідшкодовану частину суми завданої ним матеріальної шкоди в розмірі 23 388, 71 грн.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат Сечко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на  порушення норми матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що за умовами договору добровільного страхування ПАТ «СК «АРКС» виплатило страхове відшкодування у розмірі реальної вартості завданих збитків. Оскільки ПАТ «СГ «ТАС» відшкодувало позивачу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу то відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. 
Судом не враховано, що в тексті позовної заяви було зазначено, що в якості доказів до позовної заяви долучалась постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області у вигляді витягу з офіційного сайту ЄДРСР. При цьому було зазначено, що з метою отримання повного тексту постанови у справі, представник звертався із відповідним запитом до суду, проте станом на день подачі позову, повний текст постанови не був отриманий, у зв`язку із чим було заявлено клопотання про витребування з ЄДРСР повний текст постанови. 
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія постанови суду із відміткою про набрання законної сили у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено і повністю доведено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Звертаючись до суду позивачем було вказано, що 06.12.2020 року о 08 год. 50 хв. на а/д М-05 31 км Київ Одеса сталася ДТП за участю автомобіля «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та тягача «Man» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . В наслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2021 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника тягача «Man» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_3 були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» Генеральний догорів № 001а8ц5 від 22.12.2017 добровільного страхування наземного транспорту, який укладено між АТ «СК АРКС» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт».
Власник пошкодженого тягача «Man» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_3 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Дана заява була розглянута пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком.
ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника тягача «Man» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_3 - ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» в розмірі 76 388,12 грн.
На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку із чим АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «АРКС» в розмірі 52 999,41 грн.
Як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем не оспорювалися обставини настання дорожньо - транспортної пригоди, а також обставини щодо встановлення вини відповідача у скоєнні ДТП. Отримавши копію позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами, відповідачем не надано до суду будь - яких заперечень. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 16, 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування").
Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України "Про страхування".
У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Отже, відносини між ПрАТ "СК "АРКС" та ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування". Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.
Відносини ж між ОСОБА_1 та його страховиком АТ "СГ "ТАС" регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом № 1961-IV.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Сторонами не заперечується, що АТ "СГ "ТАС" виплатило ПрАТ "СК "АРКС" 52 999,41 грн страхового відшкодування, що підтверджується також платіжним дорученням №265467 від 09.05.2022.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму, відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. У спірних правовідносинах такою особою є страховик ПрАТ "СК "АРКС", яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на свою користь різниці між фактичним розміром понесених витрат та відшкодованою сумою в розмірі 23 388,71 грн, ПрАТ "СК "АРКС" посилалося на положення статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192, 1194 ЦК України.
Колегія суддів вважає, що у даній справі до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» як страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за завдані збитки.
Доведення вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є окремим предметом доказування та безпосередньо впливає на встановлення підстав виникнення права вимоги страховика до особи, відповідальної за завдані збитки, з урахуванням частини 1 статті 993 ЦК України, положень статті 27 ЗУ «Про страхування».
Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Колегія суддів погоджується з доводами позивача, наведеними в апеляційній скарзі, про те, що вина ОСОБА_1 є встановленою постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності особи у справі № 362/6455/20 від 05 лютого 2021 року (суддя Лебідь - Гавенко Г.М.). Позивачем до суду подано знеособлену роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень копію вказаного судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до Васильківського районного суду Київської області було подано запит про видачу належним чином посвідченої копії постанови про притягнення ОСОБА_1 .
Крім того, в позовній заяві зазначено, що станом на день подачі позову копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивачем не була отримана. 
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України при пред`явленні позову позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Ці докази він збирає сам у позасудовому порядку.
Спосіб отримання доказу фактично оцінюється судом зі слів суб`єкта доказування. Якщо доказ викликає у суду сумнів, то доцільно перевіряти порядок його отримання шляхом звернення до органу чи особи, яка його видала.
Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.
Законом передбачено, що суд, який розглядає справу, може самостійно при здійсненні судочинства використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру, на який сторона у справі посилається як на доказ для доведення певних обставин, а тому суд першої інстанції під час розгляду справи помилково дійшов висновку про невідповідність доданої позивачем копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ст. 95 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії»(рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
У пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Також Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003у справі № 1-12/2003наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Суд згідно з принципом «jura novit curia» (суд знає закони) під час розгляду справи самостійно перевіряє доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення таких.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Не застосувавши механізм встановлення достовірності поданих позивачем доказів, що передбачено законом, суд першої інстанції фактично позбавив ПрАТ «СК «АРКС» ефективного засобу захисту порушеного права та не застосував механізм захисту, визначений у принципі «jura novit curia», обґрунтувавши свій висновок лише тим, що позивачем не доведено ту обставину, що саме відповідач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, суд першої інстанції не сприяв учасникам справи у здійсненні їх прав, не вжив заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.
Так, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2023 року у справі № 362/6455/20 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що 06.12.2020 року о 08 год. 50 хв. на а/д М-05 32км Київ - Одеса в напрямку м. Києва ОСОБА_1 керував т.з. «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду нього: тягач «Man» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті чого тз «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп «Kogel» д.н.з. НОМЕР_3 зазнали механічних пошкоджень та матеріальних збитків.
Отже, вина ОСОБА_1 у даних правовідносинах є преюдиційним фактом, встановленим рішенням суду першої інстанції, яке набрало законної сили.
Під час перевірки доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції повністю погоджується з доводами позивача та вважає їх обґрунтованими, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є доведеною та підтвердженою у встановленому порядку належними доказами. 
При цьому, суд першої інстанції під час розгляду справи належним чином не врахував положень Закону України «Про доступ до судових рішень» та не перевірив достовірність рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову саме з мотивів недоведеності позовних вимог позивачем.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для скасування рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповнота зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
З огляду на вказане, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову з підстав, визначених у даній постанові. 
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи із того, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до  ОСОБА_1 підлягають задоволенню, із  ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, який був сплачений приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6 710 грн.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від          18 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 388 (двадцять три тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 71 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судовий збір у розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
Реквізити сторін:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», зареєстроване місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, Код ЄДРПОУ 20474912.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий
Повний текст постанови складений 15 січня 2024 року.

 
Суддя-доповідач                                                         Д.О. Таргоній 
 
Судді:                                                                          С.А. Голуб 
 
                                                                                     Т.А. Слюсар