Справа № 744/1415/23 	Головуючий у 1 інстанції Гнип О. І. 	
Провадження № 33/4823/169/24 	  	
Категорія - ч. 5 ст. 126 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді  Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2024 року, -

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що протягом року піддавався адміністративному стягненню: 02 серпня 2023 року за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок 

визнаний винним у вчиненні адміністративого правопорушеня, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 гривень із позбавленням права керування  транспортними засобами строком на 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Місцевим судом встановлено, 06 листопада 2023 року об 11 годині 34 хвилини ОСОБА_1 на автодорозі по вулиці Героїв України, біля будинку № 6, в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, керував автомобілем ВАЗ-21074, номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування вказаним видом транспортного засобу, повторно протягом року після накладеного адміністративного стягнення. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1(а) Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Вказує, що адміністративне правопорушення ним було вчинено в стані крайньої необхідності. Зазначає, що він проживає з хворою матір`ю в селі, що знаходиться біля кордону з російською федерацією та відноситься до зони бойових дій. Звертає увагу, що його мати за станом здоров`я не може виїхати, а тому він здійснює постійний догляд за нею. Зазначає, що автомобіль йому потрібен для доставки харчів та медикаментів, так як громадський транспорт в село не їздить.  
Також, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вважає, що він пропустив його з поважних на те причин, так як постанову про адміністративне правопорушення отримав тільки в січні 2024 року. 

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити апелянту строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Пунктом 2.1 «а»  Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №063082 від 06.11.2023 року, ОСОБА_1 06 листопада 2023 року об 11 год. 34 хв. в м. Семенівка по вул. Червона Площа, 6, повторно протягом року керував автомобілем «ВАЗ-21074», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія категорії «В», тобто не маючи права керування таким видом транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху (а.с.1).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається (а.с.9), що водій ОСОБА_1 всупереч п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху керував транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що він і не заперечував.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 422553 від 02.08.2023 року водій ОСОБА_1 порушив               п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за   ч. за ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с.4), та знов ж таки, 06.11.2023 року керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, за що передбачена відповідальність за  ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

ОСОБА_1 вчинено правопорушення, яке підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку Законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст.9 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання               ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Згідно ст.ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Отже, оскільки не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої  інстанції, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія, проте навмисно порушує Закон та  керує транспортним засобом, ігноруючи заборони, а тому він цілком обґрунтовано позбавлений права на одержання права керування транспортними засобами на п`ять років, що відповідає диспозиції ст. 126 КУпАП та санкції ч. 5 цієї статті.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.  

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2024 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.       

Суддя	М. М. Оседач