ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27482/21
Провадження № 22-ц/4820/12/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/27482/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як правонаступників ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року (суддя Козак О.В., повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як правонаступників ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницької міської ради про скасування рішень, договорів, права власності та державної реєстрації.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_7 (правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) вказувала, що вона є власником земельних ділянок, площею - 0,012 га, 0,008 га 0,012 га по АДРЕСА_1 . І в жовтні 2018 року дізналася, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які стали власниками земельних ділянок по АДРЕСА_2 , здійснили поділ земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:07:001:0570, якою вони володіли на праві спільної сумісної власності, а до вказаного поділу на частки загальний розмір земельної ділянки складав 0,0636 га. 
Позивачка зазначала, що рішенням 20 сесії Хмельницької міської ради № 52 від 31.01.2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надано ОСОБА_5 і ОСОБА_2 у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Також позивачка стверджувала, що на етапі розробки відповідачами технічної документації було допущено помилки щодо встановлення меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, зокрема з її земельною ділянкою, що належить їй на праві власності, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 набули у спільну сумісну власність земельну ділянку, яка раніше використовувалася як спільний двір та використовувалася позивачкою.
ОСОБА_7 (правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) звертала увагу, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, земельну ділянку кадастровий номер 6810100000:07:001:0570 площею 0,636 га було поділено на 5 земельних ділянок площами 0,0062 га, 0,0149 га, 0,0155 га, 0,0240 га, 0,0030 га, яким були присвоєні кадастрові номери: 6810100000:07:001:0355 - площа 0,0062 га, 6810100000:07:001:0356 - площа 0,0149 га, 6810100000:07:001:0357 - площа 0,0030 га, 6810100000:07:001:0358 - площа 0,0240 га, 6810100000:07:001:0359 - площа 0,0155 га. І при виготовлені технічної документації не було враховано наявність та місцезнаходження будівель, що розташовані на земельних ділянках та не враховано користування суміжними власниками та землекористувачами землями загального користування.
Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 , відповідачі 24.10.2018 уклали договори поділу земельної ділянки, що є спільною власністю та виділ часток в спільній сумісній власності.
Позивачка зазначала, що ознайомившись з технічною документацією стало очевидним, що при погодженні меж суміжних земельних ділянок та передачі на збереження межових знаків, вчинені підписи від її імені невідомою особою, що підтверджується повідомленням слідчого, яким встановлено, що підпис у вказаній документації в графі « ОСОБА_7 » виконаний не ОСОБА_7 , а іншою не встановленою особою. 
Таким чином, поділ земельних ділянок був здійснений з підробкою підпису та фактично межі земельних ділянок, що є суміжними з її земельними ділянками, були встановлені таким чином, що державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з: перетином ділянок з ділянкою 6810100000:07:001:0359 площа співпадає на 5,9859%; перетин ділянок з ділянкою 6810100000:07:001:0358 площа співпадає на 1,7606 %.
Зважаючи на викладене, позивачка просила скасувати рішення Хмельницької міської ради №52 від 31.01.2018 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:07:001:0570 (додаток № 7 п.5); скасувати рішення про державну реєстрації прав та обтяжень, індексний номер 41719135 від 21.06.2018 року Державного реєстратора Варченко С.Ю. про реєстрацію у спільну сумісну власність земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:07:001:0570 номер запису про право власності 26725968; скасувати договір про виділ часток в спільній сумісний власності 24.10.2018, зареєстрований в реєстрі за № 8119 земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:07:001:0570, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк А.А.; скасувати договір поділу земельної ділянки, що є спільною власністю від 24.10.2018 року, що зареєстрований в реєстрі за № 8120 земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:07:001:0570, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк А.А.; скасувати право власності та державну реєстрацію права на земельну ділянку кадастровий номер 6810100000:07:001:0357 площею 0,0030 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яка здійснена на підставі договору поділу земельної ділянки від 24.10.2018 року № 8120 та перебуває у власності ОСОБА_2 ; скасувати право власності та державну реєстрацію права на земельну ділянку кадастровий номер 6810100000:07:001:0358 площею 0,0240 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 яка здійснена на підставі договору поділу земельної ділянки від 24.10.2018 року №8120 та перебуває у власності ОСОБА_5 ; скасувати право власності та державну реєстрацію права на земельну ділянку кадастровий номер 6810100000:07:001:0359 площею 0,0155 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яка здійснена на підставі договору поділу земельної ділянки від 24.10.2018 року № 8120 та перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_7 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказувала, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог та не доведеності того, що вона користувалася земельною ділянкою, яка в подальшому була приватизованою відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Суд встановив факт накладення земельних ділянок, що належать відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , маючи достатньо письмових доказів, які дослідженні в судовому засіданні, проте не врахував, що позивачка, як власник земельних ділянок по АДРЕСА_1 , не може скористатися в повній мірі своїми правами, так як їй було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав співпадіння земельної ділянки 6810100000:07:0001:0359 - площа співпадає на 5,9859%, земельної ділянки 6810100000:07:0001:0358 - площа співпадає на 1,7606% та земельної ділянки 6810100000:07:0001:0357 - площа співпадає на 1,0638%.
Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову Хмельницький міськрайонний суд посилався виключно на те, що акт узгодження меж, як документ, необхідний для затвердження технічної документації законодавством не передбачено, при цьому не надано оцінку факту наявності накладення земельних ділянок, що належать відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з врахуванням висновків судового експерта № 761/020 від 09.09.2020 та рішень Державного земельного кадастру № РВ-6800413982018 від 27.12.2018, № РВ-6800413962018 від 27.12.2018, з тих підстав, що під час виготовлення технічної документації не потрібен акт погодження меж з суміжним землекористувачем.
Апелянтка звертає увагу, що вона, будучи власником земельних ділянок з 1996 року, не має можливості в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, так як потрібно внести відомості до Державного земельного кадастру, а саме присвоїти кадастрові номери земельних ділянок, а така можливість відсутня, оскільки існує накладення земельних ділянок відповідачів на її земельну ділянку.
На її думку, судом не з`ясовано, за якими розмірами земельних ділянок ОСОБА_7 отримала відмову від Держгеокадастру у внесенні відомостей в Державний земельний кадастр, також судом неправильно застосовано норми закону ст.ст. 16, 319, 321 ЦК України та ст.ст. 96, 103 ЗК України, оскільки без внесення відомостей в ДЗК відносно належних на праві власності ОСОБА_7 земельних ділянок, вона не зможе на власний розсуд скористатися всіма правами, якими наділений власник землі.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_7 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , просила суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року. Залучено до участі у справі у якості правонаступників ОСОБА_7 : ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та призначено справу до розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
ОСОБА_3 ,  ОСОБА_5 , представники ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Хмельницької міської ради до суду не з`явилися, будучи повідомленими про день і час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України. 
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належали земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,012 га, 0,008 га 0,012 га по АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 003411, виданим 08.10.1996 (а.с. 7). 
Рішенням 20 сесії Хмельницької міської ради № 52 від 31.01.2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надано у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0636 га, кадастровий номер 6810100000:07:001:0570 в АДРЕСА_2 (а.с.8-9).
На підставі цього рішення вказана земельна ділянка була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як спільна сумісна власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2 рішенням про державну реєстрації прав та обтяжень, індексний номер 41719135 від 21.06.2018 року Державного реєстратора Варченко С.Ю., номер запису про право власності 26725968 (а.с. 24).
В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_2 здійснили поділ земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:07:001:0570, уклавши 24.10.2018 уклали Договір про виділ часток в спільній сумісній власності та Договір поділу земельної ділянки, що є спільною власністю, що посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. та зареєстровані в реєстрі за номерами 8119 та 8120 (а.с. 21-23).
Відповідно до вказаних договорів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 здійснили поділ земельної ділянки по АДРЕСА_2 кадастровий номер 6810100000:07:001:0570, що перебуває у спільній сумісній власності, на 5 земельних ділянок площами 0,0062 га, 0,0149 га, 0,0155 га, 0,0240 га, 0,0030 га. Та, в подальшому, цим земельним ділянка були присвоєні кадастрові номери, а саме: 6810100000:07:001:0355 (площа 0,0062 га), 6810100000:07:001:0356 (площа 0,0149 га), 6810100000:07:001:0357 (площа 0,0030 га), 6810100000:07:001:0358 (площа 0,0240 га), 6810100000:07:001:0359 (площа 0,0155 га).
У власності ОСОБА_2 перебувають земельні ділянки: 6810100000:07:001:0357 (площа 0,0030 га) та 6810100000:07:001:0355 (площа 0,0062 га).
У власності ОСОБА_5 перебувають земельні ділянки: 6810100000:07:001:0358 (площа 0,0240 га) та 6810100000:07:001:0356 (площа 0,0149 га).
Земельна ділянка 6810100000:07:001:0359 (площа 0,0155 га) на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку експерта № 1.1-0029:19 від 16.04.2019р. (в кримінальному провадженні №12019240010007724 від 29.11.2018р.) підпис, на сторінці № 39 в технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , в графі « ОСОБА_7 » виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою (а.с. 30-32). 
Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № РВ-6800413982018 від 27.12.2018 року відмовлено ОСОБА_7 у внесенні відомостей до ДЗК з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: ХSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 6810100000:07:001:0359, площа співпадає на 5,9859%. Перетин ділянок з ділянкою 6810100000:07:001:0358 площа співпадає на 1,7606 % (а.с. 34).
Відповідно до рішення № РВ-6800413962018 від 27.12.2018 року ОСОБА_7 відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: ХSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 6810100000:07:001:0357 площа співпадає на 1,0638% (а.с. 33).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції врахував, що відсутність підпису ОСОБА_7 в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 23.10.2018 в технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки не є підставою для скасування договорів поділу земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:07:001:0570, їх реєстрації та скасування оспорюваного рішення Хмельницької міської ради № 52 від 31.10.2018. Також, міськрайонний суд, оцінивши надані учасниками справи та їх представниками письмові докази, виходив з недоведеності накладення спірних земельних ділянок відповідачів на земельні ділянки, власником яких є позивачка. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки вони відповідають норма матеріального та процесуального права.
Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1,2 статті 321 ЦК України).
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині 1 статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) (стаття 103 ЗК України).
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
В силу положень частин 1,2, 7 статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.
Відповідно до частини 14 статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.
З огляду на положення частини 6 статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Акт узгодження меж як документ, необхідний для затвердження технічної документації законодавством не передбачено.
Згідно частин 4, 5 статті 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Відповідно до частин 6, 7 статті 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.
Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). 
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищенаведені норми матеріального та процесуального права, вірно встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши: державний акт серія ІІ-ХМ №003411 від 08.10.1996; рішення 20 сесії Хмельницької міської ради № 52 від 31.01.2018; технічну документацію на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ; договір про виділ часток в спільній сумісній власності та договір поділу земельної ділянки від 24.10.2018 укладеними між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.09.2018 № 138354180, від 24.10.2018 №142547487, від 24.10.2018 № 142594480; витяг з Державного земельного кадастру № НВ-6807141292018 від 16.10.2018; заяву ОСОБА_7 від 29.11.2018, адресовану начальнику Південно – Західного відділення поліції; висновок експерта № 1.1-0029:19 від 16.04.2019; висновок експерта № 761/020 від 09.09.2020; рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № РВ-6800413982018 від 27.12.2018 та № РВ-6800413962018 від 27.12.2018, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність порушення прав позивачки, правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваного судового рішення через невірну оцінку судом першої інстанції вищезазначених доказів, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже міськрайонним судом у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України дано оцінку усім доказам, що надавалися учасниками справи та їх представниками і ці доводи апеляційної скарги зводяться до трактування таких доказів на власну користь та незгоди сторони із висновками суду щодо їх оцінки.
І апеляційний суд погоджується із тим, що оцінивши як письмовий доказ у цій справі, копію висновку експерта № 761/020 від 09.09.2020, що наданий на виконання ухвали суду в іншій справі № 686/18672/19, в сукупності із іншими письмовими доказами, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що цей письмовий доказ не підтверджує накладення земельних ділянок, власником яких до дня смерті була ОСОБА_7 , на земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні ОСОБА_2 і ОСОБА_5 . Адже, зазначивши в мотивувальній частині цього письмового доказу про накладення земельних ділянок відповідачів на земельні ділянки позивачки, які перебували у її саме фактичному користуванні, розмір яких 0,0117 га, 0,0095 га, 0,0125 га (додаток до висновку експерта) експерт зазначив, що ці розміри не відповідають розмірам площ земельних ділянок, вказаним у Державному акті про право власності на землю ОСОБА_7 : 0,012 га, 0,008 га, 0,012 га та експертом зазначено, що земельні ділянки позивачки згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХМ№003411 від 08.10.1996 відповідно до встановленого орієнтованого розташування меж із земельними ділянками кадастрові номери: 6810100000:07:001:0357, 6810100000:07:001:0358 не перетинаються (стор.15).
Конфігурація земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності ОСОБА_7 на підставі Державного акту, визначена шляхом оцифрування плану зовнішніх меж земельної ділянки, який зазначений на зворотному аркуші державного акту, а орієнтовне розташування меж визначене на основі розміщення фактичних огорож ділянки, капітальних будівель та меж суміжних земельних ділянок, згідно даних Державного земельного кадастру. Визначити точне розташування меж земельних ділянок, керуючись тільки наявними матеріалами справи та результатами натурного огляду, немає можливості (стор.13,14).
Також, оцінивши Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ХМ№003411 від 08.10.1996 та копію висновку експерта № 761/020 від 09.09.2020 як письмовий доказ, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що при визначенні орієнтовного розташування земельної ділянки АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 площею 0,0112 га (фактичне користування площею 0,0117 га), зазначені розміри зовнішніх меж вказаної ділянки не відповідають плану зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначений на зворотному аркуші Державного акту.
Не відповідають вказаному Державному акту серія ІІ-ХМ №003411 від 08.10.1996 і зовнішні межі земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,012 га в АДРЕСА_1 , що знаходилася у власності ОСОБА_7 , встановлені і при виготовленні Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) АДРЕСА_1 .
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що копія висновку експерта № 761/020 від 09.09.2020, який наданий на виконання ухвали суду в іншій справі № 686/18672/19, що є письмовим доказом у цій справі, за своїм змістом є суперечливим та не зрозумілим. І суд вірно критично оцінив цей письмовий доказ. 
Також, судова колегія вважає, позивачка ОСОБА_7 в суді першої інстанції та її правонаступники в суді апеляційної інстанції в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України не надали належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження наявності у позивачів права користування земельною ділянкою, що була приватизована відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_5 та в подальшому поділена між ними, адже не є доказами пояснення відповідача ОСОБА_2 про те, що земельна ділянка кадастровий номер  6810100000:07:001:0359 до приватизації була двором загального користування, а після її приватизації відповідачами ОСОБА_7 була позбавлена доступу до будинку та сумнівним є відсутність доступу позивачки до свого будинку, адже спірні рішення, договори та реєстрація земельних ділянок датовані 2018 роком, а ОСОБА_7 звернулася до суду 17.11.2021, тобто через 5 років.
Аргументи апеляційної скарги про не з`ясування міськрайонним судом, з якими розмірами земельних ділянок ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала відмову Держгеокадастру у внесенні відомостей в ДЗК є неспроможними, адже суд встановлює обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи та їх представниками. І суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 12 ЦПК України неодноразово сприяли учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Однак, сторони розпорядилися своїми права на власний розсуд та будь – яких клопотань щодо призначення у справі судової експертизи, витребування чи приєднання до матеріалів справи належних доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог, заявлено не було. А відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.
Порушень процесуального закону, що були б підставою для скасування оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не допущено. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстави для перерозподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як правонаступників ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2024 року.

Судді                                                                                А.П. Корніюк
                                                                       І.В. П`єнта
                                                                                      О.І. Талалай