ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 681/313/23
Провадження № 33/4820/17/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Забєліної І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця (зі слів), громадянина України, -
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
За постановою суду, 11 березня 2023 року о 01 год. 20 хв. в м.Полонне по вул. Л.Українки, 141 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Dodge journey», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук; від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Полонського районного суду від 15 березня 2023 року, оскільки розгляд справи проведений без його участі, постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказує, що суд розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.
Зазначає, що погодився пройти огляд на стан сп`яніння в мед закладі, але згадавши, що в приймальному відділенні працює його тітка і не хотів, щоб вона бачила його обстеження, тому відмовився від проходження огляду. Але усвідомивши, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, почав просити працівників поліції, щоб вони провели огляд на місці зупинки, однак останні відмовилися.
Посилається і на те, що протокол сфальсифіковано, оскільки повідомляв працівників про те, що перебуває на службі в ЗСУ, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено, що пояснення буде надавати в судовому засіданні. 
На думку апелянта відео зйомка, яку долучили працівники поліції до справи, і яку досліджував суд і взяв до уваги, факт складання протоколу, відмови в наданні пояснень, а також його прохання провести освідування працівниками поліції знищено, а тому відеозапис, який долучено до протоколу не може бути беззаперечним доказом його відмови від проведення освідування і не може бути належним і допустимим доказом.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.
Сторони, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подано.
       Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху і відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №121006 від 11 березня 2023 року, відповідно до якого 11 березня 2023 року о 01 год. 20 хв. в м.Полонне по вул. Л.Українки, 141, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Dodge Journey», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук; від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленими в ОСОБА_1 ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук для ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте він від такого відмовився (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але він від такого відмовився (а.с.5);
               - відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому відображено, що після зупинки транспортного засобу для ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, але він від такого відмовився (а.с.8).
За даними довідок ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, згідно з даними баз "Наіс, Армор" за ним значиться посвідчення водія.
Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Посилання ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції його прав на захист, так як справа розглянута у його відсутність, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Так, ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1). 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи за допомогою sms-повідомлення (а.с.11), клопотання про відкладення розгляду справи не подав. 
Отже, суд розглянув справу відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захиснику було надано можливість довести невинуватість у вчиненому вищевказаному правопорушенні всіма можливими способами, не забороненими законом.         
Однак, він такими не скористався, жодних доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в ході апеляційного розгляду не надав.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
За таких обставин, суд вважає доводи апелянта щодо безперервності відеофіксації неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №121006 від 11 березня 2023 року (а.с.1), а саме опитування водія та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмову водія від проходження даного огляду.
Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №121006 від 11 березня 2023 року було сфальсифіковано, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, порушень вимог ст.256 КУпАП судом не встановлено, а відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. 
За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння, суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень. 
За таких обставин з врахуванням цілої низки матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України, постанова судді є законною і справедливою, а підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького        
апеляційного суду                                        Володимир БАРЧУК