П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
29 лютого 2024 року                                                                                     м. Київ
                                                                                                          
Справа №757/13592/23-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/3076/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Мережко М.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Бевзи А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Висоцької Г.В. 26 жовтня 2023 року у м. Обухів, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,
 
В С Т А Н О В И В
 
У березні 2023 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті діда, право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресю: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,079 га, що розташована в с/т «Зелений Гай» на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; грошові кошти на рахунках в банках.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є єдиною спадкоємицею майна, яке залишилось після смерті її діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день подання позову, ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину не отримала. Позивач письмово зверталась до нотаріуса з листами щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак вони залишились без реагування. А тому, на думку позивача існують перешкоди у належному оформленні за нею права власності на все належне майно спадкодавцю,  у зв`язку із чим вона звернулась до суду.
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів відмови приватного нотаріуса в оформлені їй права на спадщину. Отже, перешкоди для оформлення спадкоємицею права на спадщину у позасудовому порядку відсутні, як з боку відповідача, так і приватного нотаріуса.
Суд першої інстанції також вказав на те, що з матеріалів справи не вбачається, що на момент звернення до суду право позивача на спадкування як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3 , порушено, не визнано або оспорюється відповідачем. Також, позивачем не вказано, чим саме відповідач порушує її права. Тому суд дійшов до висновку про те, що відсутнє порушення прав та інтересів позивача, нею не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, а тому заявлений позов не підлягає задоволенню.
 
Не погодилась із вказаним судовим рішенням позивач, нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи. 
Позивач вказує на те, що правовідносини, які мають на меті відновлення прав та інтересів сторони у справах про визнання права власності в порядку спадкування визначаються саме таким суб`єктним складом, як було нею зазначено у позові. Порушення її прав та інтересів визначається саме перешкоджанням нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її діда. Зазначає, що нею були подані заяви і вимоги про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса, однак вони були проігноровані, залишені без розгляду. Також вона подавала скаргу до Міністерства юстиції України на дії нотаріуса, однак вона також була залишена без розгляду. Таким чином, позивач використала в досудовому порядку всі надані їй можливості з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день існують перешкоди в належному оформленні за нею права власності на все належне майно спадкодавця, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з вказаним позовом. 
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. 
 
В судовому засіданні позивач, її представник - адвокат Стащук В.А. та відповідач ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили про задоволення заявлених позовних вимог.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27 лютого 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /т.1 а.с.19/.
ОСОБА_3 , згідно зі свідоцтвом про народження виданим 20 липня 1962 року Ст. Ушицькою сільрадою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, був батьком ОСОБА_4 /т.1 а.с.118/.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25 липня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /т.1 а.с.20/.
Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04 липня 1986 року Відділом ЗАГС м. Ленінград /т.1 а.с.21/. З даного свідоцтва також вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю позивача.
31 січня 2023 року та 01 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом /т.1 а.с.23-28/. 
Зі спадкової справи відкритої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В.  після смерті ОСОБА_3 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 звернулась 29 липня 2020 року, вказуючи на те, що вона є онукою спадкодавця і інших спадкоємців крім неї не має /т.1 а.с.107/. 
Згідно з довідкою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В. ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 . Майно, право власності на яке набуто за спадкодавцем за життя складається з 1/2 частини житлового будинку за адресю: АДРЕСА_3 частини земельної ділянки площею 0,079 га, що розташована в с/т «Зелений Гай» на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області; 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 /т.1 а.с.127/. 
Зі спадкової справи відкритої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В. після смерті ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 звернулась 29 липня 2020 року, вказуючи на те, що вона є дочкою спадкодавця і інших спадкоємців крім неї не має /т.1 а.с.129/. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 /т.1 а.с.161,184/.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
 
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини
Згідно з положеннями ст.  1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Положеннями ст.1297 ЦК України визначений обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація. 
Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
В порядку ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Положеннями ч.10 ст.66 Закону України «Про нотаріат» визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.
Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до п.п. 4.14,4.16 Розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна
 
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Верховний  Суд у Постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 вказав на те, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Аналогічна правова позиція наведена і в постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/1.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21, постанову Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).
 
В порядку визначеному ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
 
З наведених обставин справи вбачається, що позивачем було реалізовано її  право на прийняття спадщини, так як нею були здійснені заяви про прийняття спадщини. 
Чинним законодавством визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. А сама процедура видачі свідоцтва про право на спадщину передбачає здійснення перевірки нотаріусом ряду обставин.
В матеріалах спадкових справ після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відсутня відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину за позивачем. 
Також з матеріалів не вбачається, і в ході розгляду справи не встановлено, яким чином відповідачем ОСОБА_2 порушуються чи не визнаються права позивача.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. А відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
 
Таким чином, судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам наявним в матеріалах справи, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надано належну правову оцінку. Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.       
 
Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та відсутність заяв сторін про стягнення судових витрат пов`язаних з апеляційним переглядом справи, апеляційний суд вважає, що понесені сторонами витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.  
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від  26 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 М.В. Мережко
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 18 березня 2024 року.