ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/401/24 Справа № 203/6875/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 лютого 2024 року                                                        м. Дніпро
       
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року стосовно 
ОСОБА_1 , який народився                                         ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 
       за участю:
       особи, яка притягується до
       адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника Кравцова В. В.

ВСТАНОВИВ:
       Зміст оскарженого судового рішення. 
       Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 05 листопада 2023 року о 12 годині 10 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210663 д.н.з. НОМЕР_1 на пр. О. Поля, 35 в м. Дніпрі з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності просить постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону та порушення процедури проходження огляду. Зазначає, що співробітниками поліції було здійснено безпідставну зупинку транспортного засобу, будь-які дані щодо порушення ПДР в матеріалах справи відсутні. Вказує про те, що в порушення в вимог Інструкції співробітниками не було належним чином встановлено ознак наркотичного сп`яніння та не вручено направлення на проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був вимушений самостійно пройти огляд на стан сп`яніння, за результати висновку КП “ДБКЛПД” ДОР №299 ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Зазначає, що у протоколі суть правопорушення викладено незрозуміло, оскільки не вказано від якого саме огляду водій відмовився, не зазначено порядок проходження такого огляду. 
        Також вказує про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не роз`яснено у встановленому законом порядку права та обов`язки. Звертає увагу на те, що після вимкнення відеозапису співробітник поліції замість вручення направлення та супроводу до медичного закладу, повідомив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та може їхати додому, а вилучені в нього документи будуть повернуті після судового розгляду. 
       Позиції учасників апеляційного процесу.
       Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав. Також зазначили, що наданими матеріалами не підтверджено законність зупинки транспортного засобу та вимоги співробітників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння, не вручено направлення на огляд. 
Мотиви апеляційного суду.
       Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводяться до процесуальних порушень порядку проведення поліцейськими огляду, відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, порушення порядку огляду на стан сп`яніння, неналежне встановлення ознак сп`яніння та не відсторонення від керування транспортним засобом, апеляційний суд, доходить наступних висновків. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції. Так, вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №554747, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей та від проходження огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України; рапортом інспектора взводу 2 другої роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області Дмитра Дайнеги, про те, що під час патрулювання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ “Про Національною поліцію” було зупинено транспортний засіб ВАЗ 210663 д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 під час спілкування у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі на що він відмовився (а. с. 3); направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 05 листопада 2023 року (а. с. 2).
Крім того, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовані події, які стались 05 листопада 2023 року, а саме зупинку транспортного засобу ВАЗ 210663 д.н.з. НОМЕР_1 , проведення поверхневого огляду транспортного засобу та ОСОБА_1 під час спілкування у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, також зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та процедуру складання протоколу. 
Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду. 
Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.
       Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ “Про Національну поліцію України”, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.
Положення ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального судочинства, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів. 
       Вказаний відеозапис об`єктивно відображає обставини події 05 листопада 2023 року, поведінку ОСОБА_1 , який після проведення поверхневого огляду на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння погодився, проїхав до медичного закладу, та після роз`яснення процедури/порядку проходження огляду, складання направлення на огляд, ОСОБА_1 від його проходження відмовився та зазначив, що він вживає препарати, які можуть знижувати реакцію (19 хвилина запису). Після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, співробітниками поліції роз`яснено наслідки такої відмови та повідомлено про те, що стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній не заперечував. 
Суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. 
       Доводи захисту щодо безпідставності висунутої вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції після встановлення особи водія — ОСОБА_1 у останнього виявили ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується і відеозаписом та відповідно до вимог Інструкції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, 
       Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09.11.2015 № 1452/735, (далі - Інструкція) у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
        Відповідно до п. 9 Інструкції метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння було виявлено о 12 годині 18 хвилин, у зв`язку з чим було складено направлення на проходження огляду (а. с. 2), від якого останній біля медичного закладу відмовився, через, що поліцейськими не було забезпечено безпосереднє проведення огляду ОСОБА_1 . 
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду №299, ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння 05 листопада 2023 року о 19 годині 55 хвилин. 
Оскільки огляд проведено після сплину двох годин з моменту виявлення відповідних ознак та без співробітників поліції та після складання адміністративного протоколу за відмову від проходження огляду, вказаний огляд та висновок щодо результатів його проведення є недійсним, через істотні порушення процедури проведення. 
       Аналізуючи доводи ОСОБА_1 про відсутність та невідповідність встановлених ознак — звужені зіниці очей, які не реагують на світло, а відтак і відсутність підстав для проходження відповідного огляду, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони мають характер суб`єктивних оцінок апелянта. Крім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду. 
       Апеляційні доводи щодо не відсторонення від права керування траспортним засобом та порушення права на захист, яке виразилось у не роз`ясненні прав та обов`язків, також спростовуються наданими матеріалами. Так під час перегляду відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортного засобу, до медичного закладу був доставлений співробітниками поліції, на відео видно, як співробітники поліції надають ОСОБА_1 тимчасове посвідчення, зачитують протокол, роз`яснюють його права та обов`язки, при цьому останній будь-яких зауважень не мав (33 год. 48 хв., 36:00 година).
Згідно з рапортом співробітника поліції та відеозапису транспортний засіб ВАЗ 210663 д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 був зупинений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ “Про Національну поліцію України”, а саме: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Твердження апелянта про відсутність передбачених законом підстав для зупинки поліцейськими транспортного засобу не можуть бути визнані обґрунтованими у зв`язку із вищенаведеним, а також зважаючи на те, що апеляційні доводи у цій частині не спростовують правильності висновків суду та не нівелюють порушення водієм вимог п. 2.5 “а” ПДР, а отже не звільняють останнього від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені апеляційні доводи в цілому не спростовують наявності обставини, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка поза розумним сумнівом підтверджується зокрема об`єктивним доказом — відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які вони тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
       Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими з огляду на те, що вони головною мірою мають формальний характер, а в решті полягають у переоцінці окремих доказів на користь сторони захисту, з наданням їм оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими доказами, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення і не спростовують винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.
       Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                О. П. Піскун