ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 грудня 2023 року 	м.Суми	

Справа №592/8768/23 
Номер провадження 22-ц/816/1860/23
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2023 року у складі судді Костенка В.Г., ухваленого в м. Суми, повний текст судового рішення складено 17 серпня 2023 року,
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
в с т а н о в и в:
У червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Супруна Д.В. звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання- Інжиніринг» (далі – AT «СМНВО - Інжиніринг») про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Свої вимоги мотивував тим, що у період з 02 листопада 2020 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 28 червня 2022 року його було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України. На день звільнення утворилася заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 28 963,84 грн, яку виплатити позивачу відмовилися. Крім того, відповідно до приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 червня 2022 року по 20 червня 2023 року включно. 
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 28 963,84 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 101 829,15 грн. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з AT «СМНВО - Інжиніринг»на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 24 779,93 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43 526,97 грн без відрахувань податків і зборів.
Стягнуто з AT «СМНВО - Інжиніринг»судовий збір на користь держави у розмірі 2147,20 грн.
Відмовлено в іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, AT «СМНВО - Інжиніринг»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а у разі, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для скасування даного рішення - зменшити суму стягнення середнього заробітку до 3000 грн (з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів).
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ст. 117 КЗпП України передбачає відповідальність роботодавця внаслідок порушення останнім законодавства про працю, якщо таке порушення допущено саме з вини роботодавця.
Звертає увагу суду на наявність обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які спричинили порушення зобов`язання товариства по своєчасній виплаті заробітної плати: надзичайність та невідворотність військової агресії рф проти України. Було знижено виконання замовлень за рахунок яких можливо було б забезпечити вчасну виплату заробітної плати всім працівникам товариства. Сумською Торгово-промисловою палатою були видані сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).
На думку скаржника, вказані обставини, враховуючи ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення товариства від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже вони виникли внаслідок військової агресії рф проти України.
Позивач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО-Інжиніринг», 28 червня 2022 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 7).
Відповідно до розрахункового листа за червень 2022 року борг товариства перед позивачем з виплати заробітної плати склав 24 779 грн 93 коп. Крім того, позивачу підлягала до виплати допомога у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності від ФСС в сумі 4 183 грн 91 коп. (а.с. 8).
Середньоденний заробіток позивача складає 399 грн 33 коп., без відрахувань податків і зборів, згідно розрахунку. Вказану обставину відповідач не заперечує.
Заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 24 779 грн 93 коп. позивачу виплачена не була.
Наказом від 07 жовтня 2022 року № 82 з 10 жовтня 2023 року для всіх працівників AT «СМНВО - Інжиніринг»встановлено неповний робочий тиждень тривалістю 24 години, з робочими днями: понеділок, вівторок, середа (а.с. 22).
Постановою прокурора Окружної прокуратури міста Суми Левченка А. від 14 квітня 2022 року визнано AT «СМНВО - Інжиніринг»потерпілим у кримінальному провадженні № 42022202510000032 від 05 березня 2022 року за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та віддання наказів про вчинення таких дій, що полягали у вчиненні обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05 березня 2022 року, що призвело до зруйнування будівель і споруд AT «СМНВО - Інжиніринг»по АДРЕСА_1 (а.с. 23).
Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року (а.с. 24).
30 листопада 2022 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано відповідачу сертифікат № 5900-22-1596, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України (а.с. 25-26).
24 січня 2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано відповідачу сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021 (а.с. 27).
13 лютого 2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано відповідачу сертифікат № 5900-23-0741, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по AT «СМНВО - Інжиніринг» та ВАТ «Нафтан» (а.с. 28).
Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вважав наявними підстави для стягнення середнього заробітку за період з 29 червня 2022 року по 28 грудня 2022 року в межах часу, зазначеного в ст. 117 КЗпП України, виходячи з кількості робочих днів товариства. Вказаний період є значним, відповідач в добровільному порядку заборгованість із заробітної плати не сплатив, на день розгляду справи заборгованість залишається невиплаченою, тому суд вважав, що не має підстав для зменшення розміру компенсації за затримку. Відповідно підлягає стягненню сума середнього заробітку 43 526,97 грн без відрахувань податків і зборів.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки суд дійшов його неповно встановивши обставини, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно приписів ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в ред. на момент виникнення спірних правовідносин) в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в ред. з 19 липня 2022 року) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні за період з 29 червня 2022 року по 18 липня 2022 року врегульовано положеннями ст. 117 КЗпП України (в ред. до 19 липня 2022 року), а з 19 липня 2022 року включно - положеннями ст. 117 КЗпП України (в ред. з 19 липня 2022 року).
Отже, з врахуванням наведених норм період затримки розрахунку при звільненні, за який у разі наявності вини роботодавця у затримці виплати належних сум при звільненні у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, підлягає стягненню середній заробіток, становить з 29 червня 2022 року по 18 січня 2023 року.
Водночас, слід зазначити наступне.
У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Так, ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року.
Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»  роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. 
Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 жовтня 2022 року, справа № 905/857/19, провадження № 12-56гс21, зазначила, що заробітна плата не є відповідальністю в розумінні ст. 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).
Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.
Із викладеного вбачається, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».
Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (ст. 82 ЦПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.
Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11 квітня 1980 року). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідно обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання.
Із урахуванням положень ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видає Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, вимоги до якого встановлені пунктом 6.11 Регламенту.
За таких обставин,  роботодавцю необхідно довести настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.
Надані відповідачем докази доводять, що у період затримки розрахунку при звільненні (з 29 червня 2022 року) порушення зобов`язання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили, що на підставі частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням.
Згідно приписів ст. 15 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством.
За встановлених обставин справи та з врахуванням наведених норм права, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.        Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат та слід стягнути з AT «СМНВО - Інжиніринг» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1073,60 грн.
Стосовно витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ч. 9 ст. 141 ЦПК України покладає вказані витрати на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача через невиплату останнім заробітної плати позивачу.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1,4; 381-382; 389 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг» задовольнити.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2023 року змінити в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1073 гривні 60 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова