ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5269/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 лютого 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 18.09.2023) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «БАНК СІЧ» Степанець Вікторії Сергіївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» Стрюкової Ірини Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,- 

В С Т А Н О В И Л А :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:
-          визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «БАНК СІЧ» Степанець Вікторії Сергіївни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 вересня 2022 року №98ТА в частині віднесення до нікчемних правочинів операції щодо перерахування коштів з рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М.А. І КОМПАНІЯ» на банківський рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_1 у розмірі 405508 гривень із призначенням платежу «Оплата за шпалери зг дог № 0308-22 від 01.08.2022р. в т.ч. ПДВ 20% 67584,67 грн»;
-          зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «БАНК СІЧ» Стрюкову Ірину Олександрівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «БАНК СІЧ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були розміщені на рахунку НОМЕР_1 у розмірі 405  508 гривень, що був відкритий на підставі договору банківського рахунку № 26007001207429, укладеного 10 січня 2022 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК СІЧ».
Позов обґрунтовано тим, що наявна бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осібна здійснення ліквідації АТ «БАНК СІЧ» у формі не подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «БАНК СІЧ».
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано, вказано, що клієнти банку-юридичні особи вдаються до різноманітних дій, щоб отримати кошти банку як найшвидше, оскільки на відміну від фізичних осіб, юридичні особи не мають права на гарантоване відшкодування, а їх вимоги відшкодовуються з майна банку, що ліквідується, у порядку черговості. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснено аналіз правочинів та обставин їх вчинення, за результатами якої визнано нікчемним правочин щодо перерахування коштів від ТОВ «Б.М.А. І КО» на рахунок позивача. Платіжна операція з переказу коштів є правочином, що може бути визнано нікчемним в силу повноважень Фонду гарантування вкладів, наданих законом. На думку відповідача, перерахування коштів від позивача на рахунок ТОВ «Б.М.А. І КО» відбулось напередодні введення тимчасової адміністрації АТ «БАНК СІЧ» та носить одноразовий характер. Перерахування коштів відбулось на підставі договору на умовах передплати, що передбачало можливість для окремого кредитора-юридичної особи отримати залишки своїх коштів на рахунках, повернення яких не гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у порівнянні із іншими кредиторами, що надавало неправомірну перевагу вказаному кредитору.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без надання вірної правової оцінки обставинам справи та без повного дослідження обставин справи. Апелянт вказує, що в частині позовних вимог про оскарження рішення від 07 вересня 2022 року №98ТА права позивача не можуть бути порушені внаслідок внутрішнього документу банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. Наголошує, що відповідачем вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та виявлення нікчемних договорів та обґрунтовано вчинені дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів з підстав п.9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому у позивача відсутнє право на отримання коштів відшкодування від Фонду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині.
Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.01.2022 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та АТ «БАНК СІЧ» укладено Договір банківського рахунку № 26007001207429, номер рахунку НОМЕР_1 .
Враховуючи, що договір укладеного рахунку укладено із позивачем саме у його статусі фізичної особи-підприємця, він мав право використовувати його для здійснення розрахункових операцій при здійсненні господарської діяльності.
01.08.2022 між позивачем, як постачальником, та ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ», як покупцем, укладено договір поставки №0308-22.
Відповідно до п. 1.1 Договору поставки №0308-22 від 01.08.2022 постачальник (ФОП ОСОБА_1 ) зобов`язався передавати у власність покупця (ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ») товар партіями в асортименті та кількості, згідно видаткових накладних у відповідності до рахунків-фактур покупця після того, як покупець проведе оплату за товар. Покупець зобов`язався приймати його на умовах, в порядку та строки, передбачені цим договором.
Згідно із п. 5.1 цього ж Договору, ціна товару зазначається в видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 5.3 Договору поставки №0308-22 від 01.08.2022 оплата загальної вартості товару повинна бути здійснена покупцем мінімально за 5 днів до отримання товару. Датою отримання товару є дата, вказана у видатковій накладній.
На підставі рахунку-фактури від 03.08.2022 №СФ-000045 ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ» 09.08.2022 оплатило позивачу 405  508 грн за шпалери, які зараховані на банківський рахунок позивачаUA663808160000026007001207429.
Відповідно до змісту видаткової накладної №РН-0000045 від 17.08.2022 позивачем поставлено ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ» товар (шпалери) на загальну суму 405508 грн.
Таким чином, відповідно до вказаних первинних документів підтверджено факти поставки позивачем товару на користь ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ», а також отримання позивачем оплати за вказаний товар на банківський рахунок позивача НОМЕР_1 , які відповідачами не спростовано жодними належними, допустимими та достовірними доказами.
10.08.2022 на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено повідомлення про те, що розпочато процедуру виведення АТ «БАНК СІЧ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 10 серпня 2022 року до 09 вересня 2022 року (включно).
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень тимчасового адміністратора АТ «БАНК СІЧ», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, ст. ст. 37-39 Закону, строком на один місяць з 10 серпня 2022 року до 09 вересня 2022 року (включно) призначено начальника управління раннього реагування департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Степанець Вікторію Сергіївну.
Строк тимчасової адміністрації АТ «БАНК СІЧ» та повноваження уповноваженої особи Степанець В. С. продовжувались до 09.10.2022.
07.10.2022 на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено повідомлення про те, що з 10 жовтня 2022 року розпочато процедуру ліквідації - АТ «БАНК СІЧ», яка триватиме три роки - до 09 жовтня 2025 року включно.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «БАНК СІЧ», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, та звернення з вимогами та позовами про відшкодування шкоди (збитків), зазначеними у частинах п`ятій та десятій статті 52 Закону, призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на три роки з 10 жовтня 2022 року до 09 жовтня 2025 року включно.
10.02.2023 адвокатом позивача направлено відповідачу адвокатський запит за вих. 2/02-23 про надання інформації, щодо внесення рахунку позивача НОМЕР_1 , відкритого на підставі Договору банківського рахунку № 26007001207429 від 10.01.2022, до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду та включення до реєстру вкладників АТ «БАНК СІЧ», які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідач повідомив позивача листом від 23.02.2023 № 345/04-2-Л про те, що за результатами перевірки правочинів та обставин їх вчинення, комісією АТ «БАНК СІЧ» були встановлені правочини, що містять ознаки нікчемності, за приписами п. 9 ч. 3 ст. 38 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, якщо банк уклав (переоформив) правочини, що призвели до збільшення витрат, понесених Фондом у зв`язку із здійсненням тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації банку, з порушенням норм законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.
Відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «БАНК СІЧ» Степанець Вікторії Сергіївни від 07.09.2022 №98-ТА, операції (правочини) проведені за участі ФОП ОСОБА_1 мають ознаки нікчемності.
Крім того, через електронні системи клієнт-банкінгу позивач дізнався, що 08.09.2022 з його рахунку перераховано на рахунок ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ» 405508 грн із призначенням платежу «Зворотня проводка у зв`язку із застосуванням наслідків нікчемності на підставі наказу АТ «БАНК СІЧ» від 07.09.2022 №98-ТА».
Таким чином, відповідач прийняв рішення про визнання цієї господарської операції нікчемною та застосувала наслідки недійсності правочину, повернувши кошти у розмірі 405508 грн з рахунку позивача на рахунок ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ».
Вважаючи протиправним рішення відповідача від 07.09.2022 №98-ТА, а також незгода із бездіяльністю відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, обумовила його на звернення до суду з даним адміністративним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача про нікчемність правочину не знайшли підтвердження під час вирішення справи, отже наказ від 07.09.2022 №98-ТА в частині визнання нікчемним відповідного договору є безпідставним та підлягає скасуванню. Вказує на наявність підстав для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Банк Січ» за рахунок Фонду.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Частиною 1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.
Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Згідно ч.4 ст.26 зазначеного Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.
З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн, за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення стабільності системи гарантування вкладів фізичних осіб» №2180-ІХ від 01.04.2022, який набрав чинності 13.04.2022, протягом дії воєнного стану в Україні та трьох місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодовує кожному вкладнику банку кошти в повному розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані станом на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення банку з ринку, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Дія цього пункту поширюється на банки, рішення про віднесення яких до категорії неплатоспроможних або про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію яких з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», прийняті після набрання чинності цим Законом протягом дії воєнного стану в Україні та трьох місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Відповідно до ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
4-1) перелік рахунків вкладників, фінансові операції за якими зупинено відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Відповідно до ч. 3 цієї статті Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.
Пунктом 2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (надалі - Положення №14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Фонд за допомогою засобів Системи складає на підставі Переліку Загальний реєстр за формою, наведеною у додатку 8 до цього Положення. Загальний реєстр затверджується виконавчою дирекцією Фонду.
Згідно із п. 3 цього ж розділу, загальний реєстр складається в електронній формі. Загальний реєстр в електронній формі складається у формі структурованих файлів, що підписані кваліфікованим електронним підписом директора-розпорядника Фонду або його заступника.
Відповідно до п. 4 цього ж розділу на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Пунктом 5 розділу ІІІ Положення №14 встановлено, що Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру або відповідно до Реєстру переказів (у разі проведення виплат без використання ПЦФ). Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку. Зміни та/або доповнення до Загального реєстру складаються та затверджуються до дня затвердження ліквідаційного балансу банку.
Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів ст.2 наведеного Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а та постанові Верховного Суду від 17 травня 2019 року у справі №826/3682/16, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Частина третя ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до змісту оспорюваного рішення відповідача не визначено, як саме факт платіжної операції призвів до збільшення витрат Фонду у зв`язку із здійсненням тимчасової адміністрації банку АТ «БАНК СІЧ», а також не містить посилань на конкретні норми законодавства, у тому числі нормативно-правові акти Національного банку України, які були порушені суб`єктами платіжної операції під час її здійснення. Відповідно, оспорюване рішення не містить конкретного викладу складу юридичного правопорушення, яке нібито допущено фактом здійснення платіжної операції.
Відтак, рішення відповідача від 07.09.2022 №98ТА не містить передбачених законом підстав для його прийняття, визначених у п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
При цьому суд першої інстанції наголошує, що оцінюючи правомірність індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, суд має надавати оцінку виключно тій правовій позиції суб`єкта владних повноважень та визначеним у його рішенні фактичним обставинам, що стали правовою та фактичною підставою для такого рішення на дату його прийняття. Оцінка нових доводів суб`єкта владних повноважень, які з`явились під час судового розгляду справи щодо оскарження індивідуальних актів, означала б, що суд усував би недоліки такого індивідуального акту, але таких повноважень суд не має.
Також суд першої інстанції наголошує, що прийняттям оспорюваного індивідуального акта, відповідач безпідставно втрутився у господарські правовідносини між двома суб`єктами господарювання, якими є позивач, ФОП ОСОБА_1 , та ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ», що суперечить приписам абз. 7 ст. 6 ГК України.
Таким чином, рішення відповідача від 07.09.2022 №98ТА у частині, яка стосується прав та законних інтересів позивача, є необґрунтованим (не містить передбачених законом підстав для його прийняття) та протиправним з огляду на незаконне втручання у господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , внаслідок якого він позбавлений свого права власності на кошти, отримані ним як оплата за проданий товар.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання такого рішення протиправним та його скасування, оскільки воно порушило права та законні інтереси позивача.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що Уповноважена особа Фонду дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
В той же час, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №802/351/16-а зазначила, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України та ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. 
Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. 
Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. 
Встановлена правова природа наказу про застосування наслідків нікчемності договорів унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу уповноваженої особи Фонду № 98ТА від 07.09.2022 в частині, що стосується позивача, не можуть бути розглянуті в судовому порядку. 
За таких обставин, провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
Застосування відповідачем наслідків нікчемності спірного правочину призвело до того, що кошти, які надійшли на рахунок позивача від ТОВ «Б.М.А. І КОМПАНІЯ» як платіж за товар, були повернуті на рахунок ТОВ «Б.М.А. І КОМПАНІЯ».
Враховуючи подальше віднесення АТ «БАНК СІЧ» до категорії неплатоспроможних та початок його ліквідаційної процедури, зазначені дії відповідача мали наслідком те, що банківський рахунок позивача не потрапив до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно, позивач не був включений до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду.
При цьому, кошти у розмірі 405  508 грн, які надійшли на банківський рахунок позивача як оплата за товар, є вкладом.
Будь-яких доказів на спростування вказаної обставини апелянтом надано не було.
Відповідно до ст. ст. 192, 193, 316 ЦК України, гроші та валютні цінності віднесені до речей, які можуть становити об`єкти права власності особи.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Таким чином, відповідач порушив право власності на майно позивача - грошові кошти, які були розміщені на рахунку позивача відкритому за договором банківського рахунку № НОМЕР_2 від 10.01.2022, укладеного ним з АТ «БАНК СІЧ».
Також порушене право позивача на відшкодування вкладу, втраченого внаслідок визнання неплатоспроможним та подальшої ліквідації банку.
Таким чином, протиправні дії відповідача становили протиправне втручання у мирне володіння майном позивача, адже держава в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його Уповноважених осіб не мала права втручатись у договірні відносини між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Б.М.А. І КОМПАНІЯ», адже внаслідок такого втручання позивач поставлений у ситуацію, коли втратив право власності на товару внаслідок виконання договору поставки, проте внаслідок рішень відповідача його позбавлено права власності на кошти у формі оплати за вказаний товар.
Враховуючи наведене, а також те, що операція по перерахуванню коштів з рахунку ТОВ «Б.М.А. і КОМПАНІЯ» на рахунок позивача НОМЕР_1 в розмірі 405  508 грн не є нікчемною, оскільки належних доказів на підтвердження вказаного апелянтом не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом про внесення (перерахування) коштів на його рахунок.
Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
При цьому, як вірно було зазначено судом першої інстанції, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.
Правочин є нікчемним відповідно до закону, за наявності підстав, виключний перелік яких регламентовано частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI.
Водночас, положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що єдиною та необхідною умовою для не включення осіб (клієнтів банку) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку з нікчемністю відповідного правочину є наявність підстав, виключний перелік яких передбачено ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність в матеріалах справи доказів, наявності будь-якої з правових підстав, чітко визначених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, для віднесення до нікчемних правочинів, укладених між позивачем і банком, та/або правочинів із зарахування коштів на його банківський рахунок.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.
Відповідно до п.6 р.ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки, зокрема перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення.
Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.
Таким чином, саме зобов`язання Уповноваженої особи надати зміни та доповнення до переліку рахунків до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження у реєстрі відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків у межах спірних правовідносин є належним та допустимим способом захисту порушених прав останнього.
Аналогічну позицію щодо належного способу захисту у спорах цієї категорії неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх рішеннях (постанови від 02 серпня 2019 року у справі №818/1747/17, від 24 жовтня 2019 року по справі № 826/25/16).
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку щодо наявності підстав для змінити судового рішення також і в частині розподілу судових витрат.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» Стрюкової Ірини Олександрівни - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року - скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» Степанець Вікторії Сергіївни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.09.2022 №98ТА в частині віднесення до нікчемних правочинів операції щодо перерахування коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М.А. І Компанія» на банківський рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_1 у розмірі 405  508,00 грн із призначенням платежу «Оплата за шпалери зг дог №03/18-22 від 01.08.2022 в т.ч. ПДВ 20% 67  584,67 грн».
Прийняти в цій частині нову постанову, якою провадження у справі в цій частині позовних вимог - закрити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року - змінити, виклавши абзаци третій та четвертий резолютивної частини у такій редакції:
«Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «БАНК СІЧ» Стрюкову Ірину Олександрівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «БАНК СІЧ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були розміщені на рахунку НОМЕР_1 у розмірі 405  508,00 грн, що був відкритий на підставі договору банківського рахунку №26007001207429, укладеного 10.01.2022 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК СІЧ».
«Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб».
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 02.02.2024.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна