КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 757/23797/20-ц
номер провадження №22-ц/824/3608/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Штронди Антона Михайловича
на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року /суддя Остапчук Т.В./
 у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінілон» про захист прав споживачів, розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів , -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Позивач звернулась до суду з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів, (вкладів, процентів та штрафних санкцій).
Просила розірвати депозитний договір № SAMDNWFD0070018898000 від 20.11.2013 р. та стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на її користь за договором № SAMDNWFD0070018898000 від 20.11.2013 р.: 284 165, 73 грн. - сума вкладу; 19 212, 1 грн. - нараховані, але незняті відсотки; 301 363, 60 грн. - ненараховані відсотки: з 21.03.2014 р. по 04.06.2020 р.; 326, 99 грн. - 3 % річних за період з 22.05.2020 р. по 04.06.2020 р.; 253 991, 40 грн. - пеня на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період: з 22.05.2020 р. по 04.06.2020 р.
Стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на її користь: 2, 90 грн. (залишок коштів за рахунком № НОМЕР_1 ; 0, 89 грн. (залишок коштів за рахунком № НОМЕР_2 ; 0, 07 грн. (залишок коштів за рахунком № НОМЕР_3 ; 28, 06 грн. (залишок коштів за рахунком № НОМЕР_4 ; 3 801, 27 грн. (залишок коштів за рахунком № № НОМЕР_5 ).
07 липня 2022 р. було подано заяву про збільшення позовних вимог.
Відповідно до зазначеної заяви позивачка збільшила період нарахування відсотків (просила стягнути 402 082, 83 грн. ненарахованих відсотків за період: з 21.03.2014 р. по 14.07.2022 р.; 65 373, 69 грн. 3 % річних за період з 15.11.2014 р. по 14.07.2022 р.; 537 158, 48 грн. інфляційних втрат за період з 15.11.2014 р. по 14.07.2022 р.).
Також позивачка надала оновлений розрахунок пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період: з 04.06.2019 р. по 04.06.2020 р. (4 613 179, 48 грн.), взявши за базу нарахування пені обсяг процентів за вкладом.
Рішенням  Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , за договором № SAMDNWFD0070018898000 від 20 листопада 2013 р.: 284 165, 73 грн. суми вкладу; 19 212, 1 грн. нарахованих, але незнятих відсотків; відсотки 30 925,62 грн., 3% річних в розмірі 17 994,08 грн, інфляційні втрати в розмірі 94 368,22 грн.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 : 2, 90 грн. (залишок коштів на рахунку № НОМЕР_6 ; 0, 89 грн. (залишок коштів на рахунку № НОМЕР_7 ; 0, 07 грн. (залишок коштів на рахунку № НОМЕР_8 (залишок та 28, 06 грн. (залишок коштів на рахунку № НОМЕР_9 ).
В іншій частині позовних вимог відмовлено. /т. 1 а.с. 242-246/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Штронда А.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що АТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем у справі. 17.11.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ Фінансова компанія "Фінілон" (ЄДРПО 38920700) було укладено договір про переведення боргу. Договір не є нікчемним (Постанова КЦС ВС від 27.04.2022 у справі № 321/1260/19),  є дійсним (Постанова КГС ВС від 01.06.2022 у справі № 904/1721/20), правомірним (недійсність договору прямо не встановлена законом та відсутнє судове рішення, яким договір був би визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦКУ), укладений з повним дотриманням вимог ст.ст. 520, 521 ЦК України (згода Кредиторів на переведення їх грошових коштів на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» була отримана у спосіб, визначений ст.205 ЦК України); зберігає свою обов`язковість для виконання своїх обов`язків новим боржником (ТОВ «ФК «Фінілон») перед кредиторами (належним боржником за депозитним договором та особа, яка повинна виконувати всі договірні зобов`язання за таким договором є ФК та всі правові наслідки, що були породжені з моменту укладання між первісним та новим боржником договору про переведення боргу, зберігаються до моменту визнання недійсним правочину на підставі рішення суду). Вказував, що суди не можуть ігнорувати наявність такого правочину при вирішенні питання про належність відповідача у справах про стягнення коштів за договорами банківських вкладів (договорами банківського обслуговування) та обов`язковість виконання новим боржником своїх зобов`язань перед кредиторами. Вказував і на те, що 12.11.2014 року позивач звернувся до AT КБ "ПриватБанк" із заявою про виплату коштів за депозитним договором. Такий лист було отримано Банком - 12.11.2014 р. (тобто договір є розірваним з 15.11.2014 р).  Виплата передбачених пунктом 1 договорів та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дій договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються. Наголошував також на непропорційності стягнення судового збору.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її вимог. Вказував, що ОСОБА_1 не надавала банку ніякої згоди на переведення боргу перед нею будь-кому, у тому числі й ТОВ «ФК «ФІНІЛОН». Договір переведення боргу б/н від 17.11.2014 р., є нікчемним бо при його укладанні банком була порушена встановлена законом процедура його укладення. До такого висновку прийшла й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 р. (справа№916/3156/17). Вказував і на те, що звернення вкладника до банку із заявою про розірвання депозитного договору або про видачу коштів не припиняє споживчих правовідносин між ним та банком та не свідчить про договірне розірвання депозитних договорів, оскільки само по собі звернення із заявою про розірвання депозитних договорів не є достатньою підставою вважати ці договори розірваними без виплати банком клієнту відповідних коштів. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 20 листопада 2013 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено депозитний договір №SAMDNWFD0070018898000. На виконання зазначеного договору було відкрито рахунок № НОМЕР_10 та внесено на нього 284 165, 73 грн.
Навесні 2014 р., у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунок позивача було заблоковано, нарахування відсотків було припинено.
Відповідно до виписки від 18.10.2014 р. (надана банком в електронному вигляді), на рахунку № НОМЕР_10 знаходилися кошти у розмірі 300 377, 83 грн.
19 травня 2020 р. банком отримано заяву ОСОБА_1 від 01.03.2020 р. про розірвання депозитного договору № SAMDNWFD0070018898000 від 20 листопада 2013 р. та видачу вкладу та відсотків.
Також у заяві від 01.03.2020 р. ОСОБА_1 просила банк видати їй залишки коштів з її рахунків: № НОМЕР_1 (залишок 2, 90 грн.); № НОМЕР_2 (залишок 0, 89 грн.); № НОМЕР_3 (залишок 0, 07 грн.); № НОМЕР_4 (залишок 28, 06 грн.) та № НОМЕР_5 (залишок 3 801, 27 грн.). 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 1058 Цивільного кодексу України якою визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.
Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).
За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 № 516).
Частина перша ст. 1061 Цивільного кодексу України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Абзацом першим п. 3.5. Положення від 03.12.2003 № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).
Статтею 526 Цивільного кодексу України  передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини другої ст. 1060 ЦК України, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог  Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Доводи АТ КБ «Приватбанк» про те, що банк не несе зобов`язань за спірними договорами, оскільки уклав з ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу, судом першої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги.
Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу (стаття 521 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Таким чином, посилання відповідача про відсутність заперечень позивача щодо переведення боргу та взагалі можливості укладення договору переведення боргу у такий спосіб суперечить вимогам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд також відхиляє з огляду на те, що відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Оскільки ОСОБА_1   не надавала згоди на переведення боргу від АТ «КБ «Приват банк» до ТОВ «ФК «Фінілон» за договорами депозитних вкладів відповідно до статті 520 ЦК України, договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, укладений між Банком та ТОВ «ФК «Фінілон» шляхом використання принципу мовчазної згоди вкладників банку, не створює правових наслідків для позивача.
За таких обставин, саме АТ «КБ «Приват банк», а не ТОВ «ФК «Фінілон» є належним відповідачем у справі. /правова позиція ВП ВС у справі №199/3152/20/
Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом
Судом встановлено, що розірвання договору відбулося - 15.11.2014 року, і розрахунки судом першої інстанції в частині відсотків зроблено вірні, з урахуванням зниження відсоткової ставки.
Відтак періоди нарахувань мають наступний вигляд:
20.11.2013 р по 14.11.2014 року - за ставкою 8,5 %
15.11.2014 р по 03.05.2017 року - заставкою 1 %
04.05.2017 р по 04.06.2020 року - за ставкою 0,01%
Розрахунок за період з 20.11.2013 р по 14.11.2014 р нараховуються проценти за ставкою "По запитання " - 8. 5% річних):
Сума вкладу - 284 165, 73 грн;
Процентна ставка - 8,5%
284 165, 73 грн х 8,5% х 360 дн. 365 днів = 23 823,20 грн.
Розрахунок за період з 15.11.2014 р по 03.05.2017 р., (901дн. за вказаний період нараховуються проценти за ставкою "До запитання" -0,01%річних):
Сума вкладу -284 165, 73 грн;
Процентна ставка - 1%
284 165, 73 грн х 1% х901 дн. 365 днів = 7014,61 грн.
Розрахунок за період з 04.05.2017р по 04.06.2020р (1128 дн. за вказаний період нараховуються проценти за ставкою "До запитання " -0,01%річних:
Сума вкладу - 284 165, 73 грн;
Процентна ставка - 0,01%
284 165, 73 грн х 0,01% х1128 дн. 365 днів = 87,81 грн.
Розмір нарахованих відсотків за період з 23.03.2014 р. по 04.06.2020 р складає - 30 925,62 грн.
Отже, в частині стягнення відсотків суд вірно задовольнив позовні вимоги частково.
Жодних обґрунтувань щодо неправильності розрахунків апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки саме АТ КБ «Приват банк» було порушено права вкладника, то він є боржником який прострочив виконання грошового зобов`язання, а не ТОВ ФК «Фінілон», як зазначає апелянт.
Щодо стягнення пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» доводи апеляційної скарги також відсутні, окрім обґрунтування неналежності відповідача, яке відхилено судом апеляційної інстанції.
Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави розмірі 4 432,88 грн.  -1% із загальних задоволених позовних вимог.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Штронди Антона Михайловича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року -  залишити без задоволення.  
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року - залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: