ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2024 р.                                         Справа№ 910/8153/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Козир Т.П. 
          Агрикової  О.В. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023
у справі №910/8153/23 (суддя Зеленіна Н.І.)
за позовом Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради
до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання незаконним та скасування рішення №60/13-р/к від 21.03.2023,
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Комунальне підприємство "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (далі - КП "Бердичівське МБТІ") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) про визнання незаконним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/13-р/к від 21.03.2023 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі №204/60/54-рп/к.22 (далі - Рішення).
В обґрунтування позовних вимог Підприємство посилалось на незаконність та необґрунтованість Рішення Відділення АМК у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, недоведеністю обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що при прийнятті рішення №60/13-р/к від 21.03.2023 у справі №204/60/54-рп/к.22 Відділення АМК діяло у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні №60/13-р/к, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими; позивачем не доведено наявності підстав, визначених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", для зміни, скасування чи визнання недійсними вказаного рішення.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, КП "Бердичівське МБТІ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим є незаконним та необґрунтованим.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, КП "Бердичівське МБТІ" вказувало, що основним видом діяльності останнього є проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, виготовлення технічних паспортів на ці об`єкти та надання інформації щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно до 01.01.2013;
технологічний процес виконання послуги щодо надання інформації щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно до 01.01.2013 складається з 10 етапів (робіт), які працівник позивача має виконати;
у своїй діяльності щодо визначення вартості вищезазначеної послуги КП "Бердичівське МБТІ" керується Збірником норм часу на послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, затверджений Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003 №198, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12.02.2004 за №188/8787 (далі - Збірник), та Методичними рекомендаціями з питань застосування норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 08.04.2004 №76 (далі - Методичні рекомендації);
судом першої інстанції відхилено офіційну позицію центрального органу виконавчої влади, що забезпечував формування та реалізацію державної політики у сфері житлового комунального господарства - Міністерства розвитку громад та територій України (далі - Міністерство), викладену у листі від 26.01.2021 №7/9/993-21, у якому вказано, що при формуванні ціни можуть враховуватися норми часу Збірника на роботи і послуги, які фактично виконувалися для підготовки та формування необхідної інформації, зокрема приймання, укладення та реєстрація договору, розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, внесення в книгу обліку видачі з архіву з позначкою про проведення, виписка рахунків, формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості та інші норми, що враховують витрати для виконання робіт у повному обсязі із збереженням технологічного процесу;
для забезпечення збереження технологічного процесу необхідно враховувати роботи, які передбачені іншими положеннями Збірника норм часу, які не включені у розділ "Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта", зокрема норми розділу "Загальні положення";
тлумачення норм Збірника не належить до повноважень Відділення АМК;
своїми діями у формі прийняття Рішення Відділення АМК фактично нав`язує комунальним підприємствам завідомо збиткову ціну на вищезазначену послугу, ставлячи у нерівні умови із суб`єктами господарювання, що надають послуги з технічної інвентаризації приватної форми власності, тим самим надаючи їм преференції, які також мають пільгу з оподаткування, що в результаті зумовить припинення існування КП "Бердичівське МБТІ", а послуги з надання інформації буде перекладено на бюджетне фінансування;
місцевим господарським судом безпідставно було відхилено клопотання позивача про залучення до участі в цій справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Української асоціації бюро технічної інвентаризації "Укртехінвентаризація" (далі Асоціація "Укртехінвентаризація").
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2023 апеляційну скаргу КП "Бердичівське МБТІ" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8153/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
02.11.2023 матеріали справи №910/8153/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 апеляційну скаргу КП "Бердичівське МБТІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
16.11.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, яка передана головуючому судді після повернення з навчання, яке здійснювалося в період з 13.11.2023 по 17.11.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Бердичівське МБТІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23, розгляд якої призначено на 17.01.2024; Відділенню АМК встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 18.12.2023.
Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 08.12.2023 через систему "Електронний суд" подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач зауважив, що КП "Бердичівське МБТІ" у період з січня 2020 року по жовтень 2022 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 в межах міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського, Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області з часткою 100%, а тому питання щодо відсутності у позивача ринкової влади на відповідному ринку є встановленими;
КП "Бердичівське МБТІ" не надало економічно обґрунтованого розрахунку вартості послуги, посилаючись на договірне визначення її ціни і на лист Міністерства розвитку громад та територій України від 26.01.2021 № 7/9/993-214;
лист Міністерства розвитку громад та територій України від 26.01.2021 №7/9/993-21 не є нормативно-правовим актом, не встановлює правових норм, не є офіційним тлумаченням положень законів, та має інформаційно-довідковий характер;
відповідачем не надано доказів встановлення будь-якої іншої ціни на вказану послугу за пропозицією замовника, ніж та, що встановлена самим КП "Бердичівське МБТІ", тож за відсутності економічного обґрунтування ціни на послугу та внесення до її складу робіт, не передбачених чинними нормативними документами, тобто таких, що не потрібні споживачу, що в свою чергу призвело до збільшення вартості послуги, тому правильними є висновки місцевого суду про те, що позивач не спростував зловживання ним монопольного (домінуючого) становища на відповідному ринку;
питання щодо завищення рівня рентабельності під час розрахунку вартості товарів (робіт, послуг) є питанням, що встановлювалось Відділенням АМК в межах розгляду справи, а місцевим господарським судом було перевірено правильність висновків в даній частині приписам законодавства.
12.01.2024 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
З 18.10.2023 введено в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 № 3200-IX.
Одночасно із введенням в дію Закону від 29.06.2023 № 3200-IX внесені відповідні зміни до процесуального закону.
Відповідно до абзаців 1, 2 частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Згідно з абзацами 1, 2 частини 8 статті 6 ГПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.
Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Отже, зазначені положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи адвокатом, зокрема шляхом подання документів до суду через електронні кабінети в ЄСІТС або в паперовій формі.
Також, у постанові від 13.09.2023 у справі №204/2321/22 Велика Палата Верховного Суду підтвердила необхідність дотримання вищевикладених положень адвокатами, нотаріусами, приватними виконавцями, судовими експертами, державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки, які реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 170 ГПК України.
За змістом пункту 1 частини 1 вищевказаної норми будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Відповідно до частини 2 вказаної норми письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 170 ГПК України суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Колегією суддів встановлено, що відповідь на відзив, подана 12.01.2024, не містить відомостей про наявність або відсутність електронних кабінетів та подана позивачем шляхом направлення на електронну пошту суду апеляційної інстанції.
При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянт має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, але останній не вказав, у чому полягає неможливість подання зазначеного процесуального документу через підсистему ЄСІТС "Електронний суд".
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідь на відзив подана до Північного апеляційного господарського суду не у спосіб, передбачений ГПК України, та не містить всіх необхідних відомостей, передбачених статтею 170 ГПК України, а тому підлягає поверненню без розгляду.
У судовому засіданні 17.01.2024 представник КП "Бердичівське МБТІ" підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.
Представник Відділення АМК проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просив суд відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін.
17.01.2024 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено місцевим господарським судом, 21.03.2023 Відділенням АМК за результатами розгляду справи №39/60/42-рп/к.19 прийнято рішення №60/13-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення визнано, що КП "Бердичівське МБТІ" у період з січня 2020 року по жовтень 2022 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 в межах міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського, Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області, з часткою 100%.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини спірного рішення, визнано дії КП "Бердичівське МБТІ", які полягали у встановленні у 2020-2021 роках та січні-жовтні 2022 року завищеної вартості послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.
За порушення, зазначене у пункті 2 резолютивної частини Рішення, накладено на КП "Бердичівське МБТІ" штраф у розмірі 50 000 грн та зобов`язано останнє у двомісячний строк з дня отримання рішення у цій справі припинити порушення, зазначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, про що письмово повідомити Відділення АМК протягом 5 календарних днів з дня його припинення з наданням підтверджуючих документів (пункти 3, 4 Рішення).
У мотивувальній частині Рішення зазначено такі фактичні обставини та висновки:
Суб`єктом господарювання, який є об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є КП "Бердичівське МБТІ", яке створено з метою надання послуг юридичним та фізичним особам з виконання технічної інвентаризації, паспортизації, оцінки нерухомого майна та проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на території міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського. Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського та інших районів.
Товаром є послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013.
Споживачами є фізичні та юридичні особи, які користуються послугами КП "Бердичівське МБТІ" з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013.
Товарними межами ринку є послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013.
Територіальними межами ринку визначено територію міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського. Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області.
Часовими межами ринку визначено період з січня 2020 року по жовтень 2022 року.
Бар`єром вступу на ринок послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, є виключне надання КП "Бердичівське МБТІ" цих послуг, що обумовлене оформленням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до 01.01.2013 саме підприємством відповідно до чинного на той час законодавства.
Таким чином, Відділення АМК прийшло до висновку, що КП "Бердичівське МБТІ" у період з січня 2020 року по жовтень 2022 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 в межах міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського, Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області з часткою 100%.
Відділенням під час розгляду справи №204/60/54-рп/к.22 також встановлені наступні обставини.
КП "Бердичівське МБТ1" підпадало під дію Збірника норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, який затверджено наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003 №198, норми часу якого враховують всі витрати, які необхідні для виконання робіт в повному обсязі із збереженням технологічного процесу.
Відділенням, відповідно до наданої підприємством інформації встановлено, що вартість однієї нормо-години виконуваних робіт/послуг встановлювалась наказами по підприємству та становила: з 01.01.2020 по 31.01.2021 - 108,94 грн без ПДВ (наказ від 26.12.2019 № 97);          3 01.02.2021 по 31.12.2021 - 120,34 грн без ПДВ (наказ від 22.01.2021 №4); з 01.01.2022 по 12.09.2022 - 153,33 грн без ПДВ (наказ від 18.12.2022 № 68). Окрім того, строки виконання послуг впливають на їх вартість у відповідності до Збірника норм часу, а саме: у разі скорочення терміну, виконання послуг за згодою замовників, для фізичних осіб до 3 днів, для юридичних осіб до 10 діб, застосовується коефіцієнт 2, вартість послуг для фізичних та юридичних осіб є однаковою. Вартість послуг не є сталою та визначається у відповідності до Збірника норм часу у кожному випадку індивідуально для кожного замовника в залежності від запитуваної інформації шляхом таксування робіт (разові калькуляції).
У пункті 78 оскаржуваного рішення встановлено, що до вартості вказаної послуги у 2020-2022 роках зайво включалися роботи, які не передбачені розділом 2 "Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта" Збірника норм часу, а передбачені розділом 3 "Інші роботи", зокрема: параграф 3.1 - приймання, укладання та реєстрація договору (норма часу із Збірника норм часу - 1.170 год.); параграф 3.3 - розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, унесення в книгу обліку видачі з архіву (норма часу із Збірника норм часу - 0,079 год.); параграф 3.8 - підшивання в інвентаризаційно-реєстраційну справу матеріалів при поточній інвентаризації або брошурування копій, що видаються, замовникам (норма часу із Збірника норм часу - 0,101 год.); параграф 3.9 - таксування виконаних робіт (норма часу із Збірника норм часу - 0,190 год.); параграф 3.10 - зведення нарядів з визначенням суми заробітної плати по кожному виконавцю (норма часу із Збірника норм часу - 0,016 год.); параграф 3.14 - видача документа замовнику (норма часу із Збірника норм часу - 0,079 год.); параграф 3.15 - виписка рахунків (норма часу із Збірника норм часу - 0,069 год.); параграф 3.16 - зняття копій з інвентаризаційних матеріалів шляхом застосування копіювальної техніки (норма часу із Збірника норм часу - 0,005 год./сторінка); параграф 3.18 - складання акта виконання робіт (норма часу із Збірника норм часу - 0,100 год.); параграф 3.19 - обробка персональних даних (норма часу із Збірника норм часу - 0,334 год.), що призводить до завищення загальної норми часу по виготовленню довідок про наявність/відсутність зареєстрованого права власності на нерухомість та як наслідок завищення вартості вказаних довідок.
Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Відділення АМК №60/13-р/к від 21.03.2023 у справі №204/60/54-рп/к.22 внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, КП "Бердичівське МБТІ" звернулося з даним позовом до суду.
Оцінюючи подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, зважаючи на наступне.
У силу положень частини 1 статті 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.
Стаття 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" до основних завдань Комітету відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції АМКУ має повноваження, зокрема, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМК приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу тощо.
Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
За приписами пункту 32 Правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням АМКУ від 19.04.1994 № 5, у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. 
Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. 
Відповідно до частин 6, 7 статті 121 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" рішення адміністративної колегії Антимонопольного комітету України приймається від імені Антимонопольного комітету України. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України.
Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.
За приписами частини 1 і 2 статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.
Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.
Частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.
У розгляді справ зі спорів, пов`язаних із зловживанням монопольним становищем на ринку, господарським судам необхідно мати на увазі, що наведений у статті 29 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перелік дій, що визнаються таким зловживанням, не можна вважати вичерпним. Згідно з приписом частини першої статті 41 ГК України законодавство, що регулює відносини, які виникають у зв`язку з недобросовісною конкуренцією, обмеженням та попередженням монополізму у господарській діяльності, складаються з цього Кодексу, закону про Антимонопольний комітет України, інших законодавчих актів. До таких законодавчих актів належить і Закон, який передбачає як кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку (частина 1 статті 13), так і перелік відповідних дій чи бездіяльності (частина 2 цієї статті).
У застосуванні відповідної статті Закону господарським судам необхідно мати на увазі, що частина 1 її містить кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем стосовно необмеженого кола випадків такого зловживання, а частина друга - перелік деяких з числа відповідних випадків, причому цей перелік не є вичерпним. Отже, сама лише відсутність у згаданому переліку вказівки про ті чи інші дії (бездіяльність) суб`єкта господарювання не є перешкодою для кваліфікації таких дій (бездіяльності) за ознаками частини першої даної статті.
Згідно з пунктом 14 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.
Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13-15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону, статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.
Кожне твердження/висновок/встановлення обставин у рішенні АМК має бути підтверджено відповідними доказами. Доводи АМК, викладені у рішенні, мають відображати причинно-наслідковий зв`язок встановлених обставин та висновків, яких доходить АМК, зокрема, з посиланням на конкретні норми законодавства/договору. Кожний висновок АМК щодо порушення законодавства має відображати конкретну норму права, яка, на переконання АМК, порушена особою щодо якої здійснено такий висновок. Суди мають перевіряти дотримання АМК вимог законодавства щодо обґрунтованості рішення. Рішення АМК не може ґрунтуватися на абстрактних можливостях сторін (аналогічні висновки викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 904/4598/20).
Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на АМК або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що саме по собі займання монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності, зокрема, у вигляді накладення штрафу відповідно до статті 52 Закону.
Таким чином, під час вирішення спорів про скасування рішень АМК щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого статтями 12 та 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та накладення штрафу за відповідне порушення, господарським судам необхідно здійснити перевірку та надати належну оцінку доводам кожної зі сторін у справі не лише щодо наявності чи відсутності монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, а й наявності чи відсутності факту зловживання ним таким становищем.
При цьому, колегія суддів зазначає, що рішення АМК має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинно розкривати заявникові мотиви його ухвалення.
Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що підхід до визначення меж обґрунтованості рішення АМК має бути аналогічним тому, який застосовується, зокрема, самими судами у прийнятті судових рішень. Близька за змістом позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.09.2020 у справі №910/23375/17 та від 01.10.2020 у справі №908/540/19.
Таким чином, недоведення АМК або його територіальним відділенням, яке є стороною у справі, факту зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, навіть у разі доведення зайняття цим суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища є підставою для визнання частково недійсним рішення АМК у частині визнання дій такого суб`єкта господарювання зловживанням монопольним (домінуючим) становищем та накладення штрафу.
Отже, для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення антимонопольного (конкурентного) законодавства, зокрема, у вигляді накладення штрафу відповідно до статті 52 Закону, слід встановити: 1) факт монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку та 2) факт зловживання суб`єктом господарювання своїм монопольним (домінуючим) становищем.
Вирішуючи питання щодо факту зайняття позивачем монопольного (домінуючого) становища на ринку надання послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, судова колегія зазначає таке.
Під час розгляду даної категорії справ господарські суди мають перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої Розпорядженням АМК від 05.03.2002 №49-р (далі - Методика №49-р).
Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.
Методика №49-р встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.
Визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання може включати в себе дії, визначені пунктом 2.1 Методики № 49-р, а саме: встановлення об`єктів аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме суб`єкта господарювання (групи суб`єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання; складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи; складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп); визначення товарних меж ринку; визначення територіальних (географічних) меж ринку; встановлення проміжку часу, стосовно якого має визначатися становище суб`єктів господарювання на ринку - визначення часових меж ринку; визначення обсягів товару, який обертається на ринку; розрахунок часток суб`єктів господарювання на ринку; складання переліку продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товару (товарної групи) - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; визначення бар`єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб`єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують) або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; встановлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання на ринку.
Етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1. Методики №49-р, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.
Тобто, порядок проведення дій, їх послідовність та наявність не є сталими, а можуть бути змінені з урахуванням різних обставин у кожному випадку.
Згідно з пунктом 3.1. Методики №49-р об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища може бути суб`єкт господарювання; група суб`єктів господарювання; конкретний товар (продукція, роботи, послуги), який (які) випускається(ються), постачається(ються), продається(ються), придбавається(ються) (використовується(ються), споживається(ються) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання.
Як було зазначено раніше, в оскаржуваному рішенні об`єктами аналізу АМК визначив КП "Бердичівське МБТІ" та послуги про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013. При цьому, інша господарська діяльність позивача не є об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища (пункт абзац 20 пункту 3.1. Рішення).
У відповідності до положень пункту 4.4. Методики №49-р товаром, щодо якого визначається монопольне домінуюче становище КП "Бердичівське МБТІ" є послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 (абзац 22 пункту 3.2. Рішення).
Пунктом 1.3. Методики №49-р визначено, що споживачем є юридична чи фізична особа, яка здійснює діяльність з придбання та використання товарів, послуг, робіт на відповідному товарному (товарних) ринку (ринках).
Згідно з абзацом 24 пункту 3.3. Рішення споживачами є фізичні та юридичні особи, які користуються послугами КП "Бердичівське МБТІ" з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013.
Згідно з пунктами 5.1, 5.2 Методики №49-р товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.
Формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп) здійснюється із переліку товарів, які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи), за показниками взаємозамінності, якими зокрема є: подібність призначення, споживчих властивостей, умов використання тощо; подібність фізичних, технічних, експлуатаційних властивостей і характеристик, якісних показників тощо; наявність спільної групи споживачів товару (товарної групи); відсутність суттєвої різниці в цінах; взаємозамінність товарів (товарної групи) з точки зору їх виробництва, тобто здатності виробників запропонувати нові товари на заміну існуючих.
Отже, товарними межами ринку є послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 (абзац 35 пункту 3.4. Рішення).
Територіальні (географічні) межі ринку - це територія зі сферою взаємовідносин купівлі-продажу товару (групи  товарів), в межах якої за звичайних умов споживач може легко задовольнити свій попит на певний товар і яка може бути, як правило, територією держави, області, району, міста тощо або їхніми частинами;
Територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів товарної групи), є неможливим або недоцільним (пункт 6.1. Методики №49-р).
В абзаці 42 пункту 3.5. Рішення територіальними (географічними) межами ринку АМК визначив територію міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського. Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області.
Згідно з пунктами 7.1., 7.2. Методики №49-р часові межі ринку визначаються як проміжок часу (як правило - рік), протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок товару із сталою структурою. 
У випадках, коли період повного обороту авансованого капіталу у виробництві відповідного товару є більшим, ніж один рік, як часові межі ринку як правило визначається проміжок часу, який дорівнює від одного до трьох зазначених періодів обороту капіталу.
Відповідно до абзацу 44 пункту 3.6. Рішення часовими межами ринку визначено період з січня 2020 року (дата початку дії наказу начальника КП "Бердичівське МБТІ", яким було затверджено вартість однієї нормо-години, відповідно до якої визначалась вартість послуг позивача, яка є об`єктом аналізу) по жовтень 2022 року.
Згідно з пунктами 9.1.-9.3. Методики №49-р потенційними конкурентами вважаються такі суб`єкти господарювання: які мають матеріально-технічну базу, кадри, технології тощо, але з різних причин не реалізують ці можливості; які виготовляють товари (товарні групи), що складають товарні межі ринку, але не реалізують їх на відповідному ринку; нові суб`єкти господарювання, які можуть вступити на ринок.
Бар`єрами для вступу потенційних конкурентів на відповідний ринок є: обмеження за попитом, пов`язані з високою насиченістю ринку товарами (товарними групами) та низькою платоспроможністю покупців; адміністративні обмеження; економічні та організаційні обмеження; екологічні обмеження; нерозвиненість ринкової інфраструктури; інші обмеження, що спричиняють суттєві витрати, необхідні для вступу на певний ринок товару (товарної групи).
Наявність хоча б одного бар`єру вступу на ринок, що не може бути подоланий суб`єктом господарювання протягом 1-2 років унаслідок неможливості компенсації за цей час витрат, необхідних для вступу на ринок, розглядається як ознака того, що суб`єкт господарювання не є потенційним конкурентом.
Бар`єром вступу на ринок послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 є виключне надання КП "Бердичівське МБТІ" цих послуг, що обумовлене оформленням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до 01.01.2013 саме вказаним комунальним підприємством відповідно до чинного на той час законодавства. На зазначеній території до 31.12.2012 технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна здійснювало КП "Бердичівське МБТІ", тому інформацію про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законом порядку до 01.01.2013 може бути наявна лише у зазначеного суб`єкта господарювання (абзаци 49, 52 пункту 3.7. Рішення).
Відповідно до абзацу 1 пункту 3 частини 2 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Таким чином, станом на момент прийняття оскаржуваного Рішення досі існують відомості про зареєстроване право власності на нерухоме майно до 01.01.2013, які містяться виключно на паперових носіях матеріалів технічної інвентаризації, реєстрових книг, а також архівних справ, і не внесені до єдиних та державних реєстрів України.
Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у чинній редакції Закону) органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію.
Отже, єдиним володільцем інформації про зареєстроване до 01.01.2013 право власності на нерухоме майно в межах території міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського. Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області, яка міститься на паперових носіях матеріалів технічної інвентаризації, реєстрових книг, а також архівних справ, є виключно КП "Бердичівське МБТІ".
Таким чином, послуги з надання інформації про зареєстроване до 01.01.2013 право власності на нерухоме майно в межах зазначеної території, яка міститься на паперових носіях матеріалів технічної інвентаризації, реєстрових книг, а також архівних справ, можна отримати виключно у позивача, а не в іншого суб`єкта господарювання.
За приписами пунктів 23 та 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням АМК від 19.04.1994 №5, службовцями Комітету, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін; у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.
Таким чином, обов`язок доказування обставин, що мають значення для встановлення наявності чи відсутності порушення законодавства про захист економічної конкуренції покладений саме на відповідача.
Судом не можуть досліджуватись та оцінюватись пояснення/заперечення, які стосуються кваліфікації встановленого АМК порушення конкурентного законодавства, які не надавались в межах розгляду справи про порушення конкурентного законодавства (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.12.2020 у справі №918/390/20).
При цьому, КП "Бердичівське МБТІ" під час розгляду антимонопольної справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не доведено, що воно зазнає значної конкуренції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду та Відділення АМК про те, що КП "Бердичівське МБТІ" у період з січня 2020 року по жовтень 2022 року у межах міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського, Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 із часткою 100%.
Вирішуючи питання щодо порушення КП "Бердичівське МБТІ" Закону України "Про захист економічної конкуренції" в частині зловживання монопольним (домінуючим) становищем, що полягає у включенні зайвих (додаткових) робіт до вартості досліджуваної послуги, що призводить до завищення загальної норми часу для виготовлення та зумовлює завищення в цілому вартості послуги, судова колегія зазначає таке.
Як було зазначено раніше, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.
Частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.
Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку визнається, зокрема встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 1 частини 2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
При розгляді цієї категорії справ в основу кваліфікації дій суб`єкта господарювання як зловживання своїм монопольним становищем Антимонопольним комітетом України може бути покладено, зокрема, дискримінаційність ціноутворення суб`єкта господарювання (наприклад, безсистемне встановлення цін на різному рівні, без прив`язки до обсягів закупівлі чи інших обґрунтованих критеріїв) та можливість такого ціноутворення за умов існування значної конкуренції на ринку (що включало аналіз наявності або відсутності об`єктивно виправданих причин). Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 05.03.2020 №910/2921/19, від 01.10.2020 №920/890/20 та від 17.12.2020 №910/13225/19.
Закон України "Про Антимонопольний комітет України" не покладає на Антимонопольний комітет України та його органи здійснення контролю у сфері застосування вільних цін і тарифів. Водночас за пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлення, зокрема, таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, кваліфікується як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку. Отже, зазначені органи можуть здійснювати контроль за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції і у встановленні та застосуванні вільних цін і тарифів.
Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №903/46/18.
Верховний Суд у постанові від 06.06.2023 у справі №904/4227/20 зазначив те, що "відсутність державного регулювання цін на послугу не є підставою для включення до договору вартості послуг, які необґрунтовані та не використовуються стороною договору. Адже сама по собі відповідність дій суб`єктів господарювання цивільному, господарському законодавству не може автоматично свідчити про дотримання ними норм та вимог антимонопольного законодавства. Суд, поважаючи принцип свободи, як основоположний принцип права, що закріплює легітимну міру свободи поведінки особи, водночас звертає увагу на необхідність, реалізуючи права у сфері господарської діяльності, зважати на прямі законодавчі заборони у відповідних сферах господарських правовідносин, зокрема й ті, що встановлені Законом України "Про захист економічної конкуренції"…. Аналіз складових ціноутворення підприємства-монополіста є реалізацією повноважень органів АМК згідно із Законом України "Про Антимонопольний комітет України" та статей 35, 40, 41 Закону "Про захист економічної конкуренції" і для встановлення порушення достатньо встановити факт завищення хоча б одного показника витрат."
Зі змісту оспорюваного рішення Відділення АМК вбачається, що Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 08.04.2004 №76 затверджено Методичні рекомендації
Згідно з пунктом 1.1. Методичних рекомендацій вони є посібником до Збірника норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунальне господарства від 21.11.2003 №198, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12.02.2004 за №188/8787.
Відповідно до пункту 1.2 Методичних рекомендацій вони мають роз`яснювальний, інформаційний характер, деталізують порядок та методику застосування норм часу у процесі формування цін на послуги, що надаються населенню України.
Пунктом 1.12 Методичних рекомендацій передбачено, що кожне бюро технічної інвентаризації самостійно розраховує вартість однієї норми часу для встановлення рівня тарифу.
Згідно з пунктом 1.4 Методичних рекомендацій норми часу враховують усі витрати, які необхідні для виконання робіт у повному обсязі із збереженням технологічного процесу.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Відділенням АМК було правильно встановлено, що КП "Бердичівське МБТІ" підпадало під дію Збірника норм часу та використовувало його й своїй діяльності, що також не заперечується останнім.
Збірник норм часу, у редакції яка діє з 10.07.2015 по теперішній час, складається з п`яти розділів, а саме:
1.          Технічна інвентаризація і паспортизація об`єктів нерухомого майна, оцінка і переоцінка будинків, будівель і споруд.
2.          Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта.
3.          Інші роботи.
4.          Технічна інвентаризація зелених насаджень.
5.          Технічна інвентаризація інженерних мереж.
Відповідно до наданої самим позивачем інформації, вартість однієї нормо-години виконуваних робіт/послуг встановлювалась наказами по підприємству та становила: з 01.01.2020 по 31.01.2021 - 108,94 грн без ПДВ (наказ від 26.12.2019 № 97); 3 01.02.2021 по 31.12.2021 - 120,34 грн без ПДВ (наказ від 22.01.2021 №4); з 01.01.2022 по 12.09.2022 - 153,33 грн без ПДВ (наказ від 18.12.2022 № 68). Окрім того, строки виконання послуг впливають на їх вартість у відповідності до Збірника норм часу, а саме: у разі скорочення терміну, виконання послуг за згодою замовників, для фізичних осіб до 3 днів, для юридичних осіб до 10 діб, застосовується коефіцієнт 2, вартість послуг для фізичних та юридичних осіб є однаковою. Вартість послуг не є сталою та визначається у відповідності до Збірника норм часу у кожному випадку індивідуально для кожного замовника в залежності від запитуваної інформації шляхом таксування робіт (разові калькуляції).
Листом №56-01/524 КП "Бердичівське МБТ1" повідомлено, що при розрахунку вартості Послуг, зокрема, у 2020 році в основному використовувались норми часу із Збірника норм часу, а саме такі параграфи: 2.1 (0,307+0,065=0,372 год.), 2.2 (0,500+0,106=0,606 год.), 2.3 (0.761+0.089=0,850 год.), 2.7 (0,500+0,085=0,585 год.), 2.11 (0,520+0,112=0,632 год.). 3.1 (1.170 год.), 3.3 (0,079 год.), 3.9 (0,190 год.), 3.10 (0,016 год.), 3.14 (0,079 год.), 3.15 (0.069 год.), 3.18 (0.100 год.), 3.19 (0.334 год.).
Листом № 60-01/1535 позивач вказав, що при розрахунку вартості послуг з надання інформаційних довідок у 2020-2022 роках використовувались норми часу зі Збірника норм часу, а саме такі параграфи: 2.3 (0.761+0.089=0,850 год.), 3.1 (1,170 год.), 3.3 (0,079 год.), 3.9 (0,190 год.), 3.10 (0.016 год.), 3.15 (0,069 год.). 3.18 (0,100 год. 3.19 (0.334 год.).
Отже, Відділення АМК дійшло правильного висновку, що до вартості вказаної послуги у 2020-2022 роках зайво включалися роботи, які не передбачені розділом 2 "Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта" Збірника норм часу, а передбачені розділом 3 "Інші роботи", зокрема: параграф 3.1 - приймання, укладання та реєстрація договору (норма часу із Збірника норм часу - 1.170 год.); параграф 3.3 - розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, унесення в книгу обліку видачі з архіву (норма часу із Збірника норм часу - 0,079 год.); параграф 3.8 - підшивання в інвентаризаційно-реєстраційну справу матеріалів при поточній інвентаризації або брошурування копій, що видаються, замовникам (норма часу із Збірника норм часу - 0,101 год.); параграф 3.9 - таксування виконаних робіт (норма часу із Збірника норм часу - 0,190 год.); параграф 3.10 - зведення нарядів з визначенням суми заробітної плати по кожному виконавцю (норма часу із Збірника норм часу - 0,016 год.); параграф 3.14 - видача документа замовнику (норма часу із Збірника норм часу - 0,079 год.); параграф 3.15 - виписка рахунків (норма часу із Збірника норм часу - 0,069 год.); параграф 3.16 - зняття копій з інвентаризаційних матеріалів шляхом застосування копіювальної техніки (норма часу із Збірника норм часу - 0,005 год./сторінка); параграф 3.18 - складання акта виконання робіт (норма часу із Збірника норм                      часу - 0,100 год.); параграф 3.19 - обробка персональних даних (норма часу із Збірника норм                      часу - 0,334 год.) (пункт 78 Рішення).
В межах розгляду антимонопольної справи 204/60/54-рп/к.22 було проаналізовано чотири договори, укладених з громадянами ОСОБА_3 (договір від 11.09.2020), ОСОБА_1 (договір від 11.09.2020), ОСОБА_4 (договір від 14.09.2020), ОСОБА_5 (договір від 08.06.2022), ОСОБА_6 (договір від 03.08.2022) та ОСОБА_2 (договір від 01.06.2022). Предметами вищезазначених договорів було надання інформації про зареєстроване нерухоме майно, по наданню інформації про квартиру, по наданню інформаційних довідок по об`єктах нерухомого майна.
За результатами аналізу вищезазначених правочинів відповідачем встановлено, що при розрахунку послуги КП "Бердичівське МБТ1" було включено роботи по параграфам, зокрема 3.1, 3.3, 3.4. 3.9, 3.10, 3.14, 3.1. При цьому, як вказував сам позивач ним не здійснюється окремий облік надання послуг.
Разом із цим, кількість нормо-часу надання послуги "Формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище" затверджена параграфом 2.3 розділу 2 "Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта" Збірника норм часу з урахуванням витрат, визначених пунктами 5, 6 розділу "Загальні положення" та виключає безпідставне додавання до вартості робіт норм часу, зокрема які передбачені іншими розділами Збірника.
У вказаному параграфі вже встановлені конкретні числові показники норм часу на роботу "Формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище" і ці норми часу враховують усі витрати, які необхідні для виконання роботи у повному обсязі із збереженням технологічного процесу.
При цьому, структура Збірника норм часу поділена на розділи, кожний з яких присвячено окремому виду робіт та послуг. Відповідно до такого поділу, для виготовлення довідки достатньо змісту робіт, які містяться в спеціальному розділі Збірника норм часу.
Виходячи із вищезазначеного, Відділення АМК дійшло обґрунтованого висновку щодо виконання/надання зайвих (додаткових) робіт/послуг під час надання послуги, яка була об`єктом аналізу, призводить до збільшення загальних норм часу, що зумовлює завищення в цілому вартості послуги.
Крім цього, колегією суддів встановлено, що у ході розгляду Відділенням АМК антимонопольної справи №204/60/54-рп/к.22 КП "Бердичівське МБТІ" не надало економічно обґрунтованого розрахунку вартості послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 та не надало доказів про встановлення будь-якої іншої ціни за пропозицією замовників такої послуги, ніж встановленої самим КП "Бердичівське МБТІ". 
Тож за відсутності економічного обґрунтування ціни на Послугу та внесення до її складу робіт, не передбачених чинними нормативними документами, тобто таких, що не потрібні споживачу, та тих, які фактично не виконувалися, що в свою чергу призвело до збільшення вартості Послуги, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що позивач не спростував зловживання ним монопольного (домінуючого) становища на відповідному ринку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №924/48/23.
У своїй апеляційній скарзі КП "Бердичівське МБТІ" вказувало на неврахування Відділенням АМК офіційної позиції, яка наведена у листі Міністерства розвитку громад та територій України від 26.01.2021 №7/9/993-21.
У вказаному листі Міністерство вказало, що перелік робіт, передбачений збірником не є виключним, тому розрахунки за роботи, не передбачені нормами часу, проводяться суб`єктами господарювання за одноразовими калькуляціями. При цьому Міністерство також зазначило, що Збірник норм часу та Методичні рекомендації з питань застосування норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України при договірній ціні мають рекомендаційний характер.
Також в означеному листі вказувалося, що при формуванні ціни можуть враховуватися норми часу Збірника на роботи і послуги, які фактично виконуються для підготовки та формування необхідної інформації, зокрема приймання, укладення та реєстрація договору, розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, унесення в книгу обліку видачі з архіву, виписка рахунків, формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості, що враховують витрати для виконання робіт у повному обсязі із збереженням технологічного процесу.
Однак, як було вірно вказано судом першої інстанції, лист Міністерства не є ані нормативно-правовим актом, ані піднормативним правовим актом, не встановлює правових норм, не є офіційним тлумаченням положень законів, а має лише інформаційно-довідковий характер. При цьому, зазначений лист був адресований не позивачу, а іншій юридичній особі.
В апеляційній скарзі КП "Бердичівське МБТІ" наголошує також на тому, що оскаржуване рішення Відділення АМК поставить позивача у нерівне економічне становище із суб`єктами приватної форми власності, які надають послуги, пов`язані із технічною інвентаризацією нерухомого майна.
В оспорюваному рішенні Відділення АМК об`єктом дослідження був один товарний ринок - ринок послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2023 та встановило монопольне (домінуюче) становище позивача та зловживання ним на вказаному ринку.
Висновків щодо порушень позивачем законодавства у сфері захисту економічної конкуренції на ринку послуг з технічної інвентаризації нерухомого майна резолютивна частина оспорюваного рішення Відділення АМКУ не містить, а тому вищезазначені посилання скаржника відхиляються колегією суддів як безпідставні.
Також у своїй апеляційній скарзі позивач вказував на необґрунтовану відмову у залученні Асоціації "Укртехінвентаризація" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, посилаючись на те, що навчання його працівників здійснювалося із застосуванням Методичних рекомендацій та проводилося разом з Асоціацією "Укртехінвентаризація" й остання також зверталася до Міністерства за роз`ясненнями.
Відповідно до частин 1-3 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі за умови, що рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи по суті, може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки таких осіб.
Враховуючи те, що предметом даного спору є визнання незаконним та скасування Рішення Відділення АМК, відповідно до якого саме позивач займав монопольне (домінуюче) становище на ринку досліджуваної послуги, зловживав цим становищем, що зумовило накладення на нього штрафу, тому колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ніяким чином не може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Асоціації "Укртехінвентаризація" і мати відповідні правові наслідки для останньої.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2023, якою відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення Асоціації "Укртехінвентаризація" до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу. Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (статті 51 Закону України „Про захист економічної конкуренції).
Частиною 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 Закону, накладається штраф у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Оскільки АМК встановлено порушення, тому нарахування штрафу є правомірне.
За наведених обставин, Відділенням АМК правомірно визнано, що КП "Бердичівське МБТІ", займаючи у період з січня 2020 року по жовтень 2022 року монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 в межах міст Бердичева, Андрушівки, Чуднова та Андрушівського, Бердичівського, Попільнянського, Любарського, Романівського, Ружинського, Чуднівського районів Житомирської області, з часткою 100%, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку та накладено штраф в розмірі 50 000,00 грн.
Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що при прийнятті рішення №60/13-р/к від 21.03.2023 у справі №204/60/54-рп/к.22 Відділення АМК діяло у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні №60/13-р/к, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи апелянта про те, що рішення суду першої інстанції, прийняте з порушенням норм матеріального права, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим є незаконним та необґрунтованим, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.
При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга КП "Бердичівське МБТІ" має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись статтями 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 у справі №910/8153/23 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/8153/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.01.2024.

Головуючий суддя                                                                      А.О. Мальченко 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                О.В. Агрикова