ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року 
м. Київ

cправа №  920/51/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д., 

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю. А.,

представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - Суяров В. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни

на рішення Господарського суду Сумської області
у складі судді Резніченко О. Ю.
від 23.02.2023 та
на постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.
від 20.09.2023

за позовом Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни
до Акціонерного товариства "Сумиобленерго"
про стягнення 101 836,80 грн та зобов`язання виконати умови договору,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
Фізична особа - підприємець Заїка Алла Миколаївна звернулася до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Сумиобленерго" про зобов`язання виконати умови договору № 56/3-120 від 24.04.2018 про приєднання до електричних мереж та стягнення 101 836,80 грн, з яких 48 960,00 грн -  штрафна санкція та 52 867,80 грн - пеня.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач   безпідставно ухилився від виконання умов договору від 24.04.2018 №56/3-120   і протиправно не здійснив приєднання електроустановок об`єкта позивача від місця забезпечення потужності до точки приєднання, узгодженої підприємцем відповідно до схеми зовнішнього електропостачання, відповідно до критеріїв, визначених розділом 1 договору № 56/3-120 з урахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою без номера та дати укладення, згідно із якою місце забезпечення потужності об`єкта замовника РУ-0,4 кВ ТП-250.
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
24.04.2018 між відповідачем (виконавець послуг) і позивачем (замовник) був укладений договір про приєднання до електричних мереж Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" №56/3-120, за умовами пункту 2.1 якого відповідач забезпечує приєднання електроустановок об`єкта позивача (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта позивача від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснює підключення об`єкта позивача до електричних мереж на умовах цього договору.
Сторони також домовилися, що точка приєднання (межа балансової належності об`єкта замовника) встановлюється в шафі обліку, змонтованій на межі земельної ділянки замовника, або на зовнішній стороні будівлі замовника (місце встановлення детально мало        визначатися проектом) (пункт 1.3 договору).
Тип приєднання об`єкта замовника: стандартне ІІІ ступеня (пункт 1.4 договору).
Відповідно до пункту 1.5 договору № 56/3-120 потужність у точці приєднання 100 кВт (додаткова    85 кВт), а категорія надійності електропостачання ІІІ (пункт 1.6 договору).
У пункті 1.7 договору передбачено, що ступінь напруги в точці приєднання визначається напругою на межі балансової належності і буде становити 0,4 кВ, ІІ клас. 
Відповідно до пункту 3.1 договору виконавець послуг зобов`язаний забезпечити в установленому порядку приєднання об`єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) після виконання замовником зобов`язань, визначених пунктом 3.2 договору.
Згідно із пунктом 3.2 договору замовник зобов`язаний: - розробити, на підставі технічних умов від 24.04.2018 № 56/5512, які є додатком до договору, проектну документацію на електричні мережі зовнішнього електрозабезпечення (від точки приєднання до об`єкта замовника), внутрішнього електрозабезпечення електроустановок замовника (у межах земельної ділянки замовника) та щодо безпеки електропостачання та погодити її з виконавцем послуг; - оплатити на умовах цього договору вартість наданих відповідачем послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання; - на дату 30.11.2019 ввести в експлуатацію власний об`єкт та електроустановки зовнішнього забезпечення від точки приєднання до об`єкта.
Пунктом 5.3 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості приєднання за кожний день прострочення.
3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Рішенням Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 у справі № 920/51/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою від 20.09.2023 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 у справі № 920/51/23.
Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду мотивовані тим, що:
- позивач не виконав свої зобов`язання, передбачені пунктом 3.2.1 договору, щодо розробки, на підставі технічних умов від 24.04.2018 № 56/5512, проектної документації;
- питання дійсності договору №56/3-120 було предметом судового розгляду у справі №920/758/21, у ході якого судом підтверджено правомірність укладеного між сторонами правочину, який є предметом даної справи;
- позивачем не доведено наявність у відповідача обов`язку виконати умови договору без виконання самим позивачем визначених у пункті 3.2.1 договору умов щодо розробки проектної документації, так як це правило встановлено пунктом 3.1.1 договору;
- у зв`язку із тим, що позивачем не доведено прострочення відповідача за договором, відсутні підстави для стягнення штрафу та пені.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 920/51/23 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скаржник у якості підстав касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції зазначив пункти 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме:
- судом першої інстанції неправильно застосовані норми пункту 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та абзац 6 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України через відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах; 
- суди неправильно застосували норми матеріального права у зв`язку із відсутністю висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо питання застосування статті 6, частин 1, 2 статті 530, частин 1, 4 статті 612, статей 627, 629, частини 1 статті 906 Цивільного кодексу України;
- головуючим суддею у справі в суді апеляційної інстанції допущено ряд грубих процесуальних порушень, у зв`язку із чим неодноразово був заявлений відвід, оскільки такі дії викликали сумнів у його неупередженості та об`єктивності (пункт 2 частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України); 
- суди не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України);
- всупереч приписам статей 12 та 247 Господарського процесуального кодексу України, суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки у даній справі окрім позовної вимоги майнового характеру заявлена позовна вимога немайнового характеру і відповідачем було подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (пункт 2 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України).
Акціонерне товариство "Сумиобленерго" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Фізична особа - підприємець Заїка Алла Миколаївна подала відповідь на відзив на касаційну скаргу.
Акціонерне товариство "Сумиобленерго" подало письмові пояснення на відповідь на відзив на касаційну скаргу.
5. Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.
Скаржник у касаційній скарзі посилається, зокрема на те, що ним у суді апеляційної інстанції було заявлено відводи колегії суддів з огляду на обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів. Однак у задоволенні його заяв було неправомірно відмовлено.
Як вбачається із першої заяви позивача про відвід суддів, підставою для відводу було зазначено те, що справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, тоді як позовна заява містить вимогу немайнового характеру, тобто справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, про що подано клопотання, яке колегією суддів залишено без реагування.
Даний відвід був обґрунтовано відхилено судом апеляційної інстанції, оскільки:
- порядок розгляду апеляційної скарги передбачений статтею 270 Господарського процесуального кодексу України, частинами 1, 3 якої передбачено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі; розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу;
- як вбачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції, ухвалою від 15.05.2023, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Тобто судом апеляційної інстанції відкрито апеляційне провадження відповідно до вимог статті 270 Господарського процесуального кодексу України.
Друга та третя заяви позивача про відвід суддів (вх. № 09.119/105/23 від 19.06.2023, № 09.119/106/23 від 21.06.2023) обґрунтовані повторно тим, що справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, тоді як позовна заява містить вимогу немайнового характеру, тобто справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, про що подано клопотання, яке колегією суддів залишено без реагування. Крім того, на думку заявника, колегія суддів порушила строки, передбачені частиною 6 статті 260 (питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків), частиною 3 статті 261 (питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків) та частини 3 статті 262 Господарського процесуального кодексу України (питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 260 цього Кодексу), що додатково свідчить про упередженість та необ`єктивність суддів під час розгляду даної справи. Крім того, позивачем було подано клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні.
Відповідно до частини 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (частина 5 статті 38 Господарського процесуального кодексу України).
Суд апеляційної інстанції, ухвалою від 26.06.2023, залишаючи без розгляду заяви (вх. № 09.119/105/23 від 19.06.2023, № 09.119/106/23 від 21.06.2023) Фізичної особи підприємця Заїки Алли Миколаївни про відвід колегії суддів від розгляду справи на підставі статті 38 Господарського процесуального кодексу України виходив з того, що доводи заявника в частині невірного призначення колегією суддів розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження вже були предметом заявленого відводу та були раніше відхилені судом. Інші аргументи, викладені в заяві, були відомі заявнику з моменту отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження, однак заявником у 10-ти денний строк не було заявлено відвід з наведених підстав.
Фізичною особою-підприємцем Заїкою Аллою Миколаївною вчетверте було подано до апеляційного господарського суду заяву про відвід колегії суддів та клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні.
Заява обґрунтована тим, що колегія суддів, якій неодноразово заявлявся відвід та клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не може вважатися неупередженою та об`єктивною при розгляді даної справи, оскільки нею відкладено розгляд справи на 20.09.2023, що свідчить про затягування процесу, а не наміри даної колегії суддів розглянути скаргу у межах розумного строку.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України).
Суд апеляційної інстанції розглядаючи четверту заяву позивача про відвід  зазначив, що  подання позивачем з моменту відкриття провадження у справі четвертого безпідставного за змістом частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України відводу, як і подання четвертого клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні, питання щодо якого вже вирішено судом попередніми ухвалами, розцінюється як зловживання учасником справи процесуальними правами. Відтак, суд апеляційної інстанції даний відвід залишив без розгляду на підставі частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на наведене, Суд зазначає, що підстави вважати обґрунтованим заявлений позивачем відвід колегії суддів суду апеляційної інстанції відсутні. При цьому Верховний Суд у повній мірі погоджується як з мотивами відмови у задоволенні відводу так і з мотивами залишення заяв позивача про відвід без розгляду, що викладені в ухвалах апеляційного господарського суду, які (мотиви) є достатніми та обґрунтованими, заснованими на правильному тлумаченні і застосуванні норм процесуального права.
Отже, доводи касаційної скарги про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції відповідно до пункту 2 частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України не знайшли свого підтвердження.
В той же час, Суд вважає прийнятними аргументи скаржника про те, що суд першої інстанції розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).
Згідно з частиною 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Частиною 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Відповідно до частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частинами 1, 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі Господарського суду Сумської області від 23.01.2023 про відкриття провадження у справі  суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У той же час, 15.02.2023 від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні даного клопотання відповідача з огляду на розмір грошових вимог позивача до відповідача.
Однак, в цій справі позивач звернувся із позовною заявою, в якій крім вимоги майнового характеру про стягнення 101 836,80 грн, також заявлено вимогу немайнового характеру - зобов`язання виконати умови договору.
Тому у суду першої інстанції були відсутні підстави, передбачені частиною 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, для відмови у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Відтак, судом першої інстанції помилково було вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
В свою чергу, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, не врахував наведене, та не застосував положення пункту 7 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Разом з тим, частина 2 статті 311 Господарського процесуального кодексу України визначає, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
З огляду на наведене, розгляд справи за правилами невірно обраного провадження може бути підставою для скасування судом касаційної інстанції судового рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до не встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та до ухвалення незаконного рішення (див. постанови Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 910/6898/20, від 23.11.2021 у справі № 910/14217/20).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив з того, що позивачем не доведено наявність у відповідача обов`язку виконати умови договору без виконання самим позивачем визначених у пункті 3.2.1 договору умов щодо розробки проектної документації, так як це правило встановлено пунктом 3.1.1 договору.
Разом з тим, частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із частиною 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в мотивувальній частині рішення суду зазначається серед іншого, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
Позивач як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції посилався на те, що: 
- постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.04.2021 № 678 (т. 1 а. с. 68-71) на відповідача накладено штраф у розмірі 85    000,00 грн за невиконання умов договору № 56/3-120 від 24.04.2018 про приєднання до електричних мереж, укладеного між позивачем та відповідачем;
- факт невиконання саме відповідачем зобов`язань щодо надання послуги із стандартного приєднання до електричних мереж також встановлено в рішенні Господарського суду Сумської області від 14.06.2022 у справі № 920/1064/21 (т. 1 а. с. 100 - 105) за позовом Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни до акціонерного товариства "Сумиобленерго" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення 183 280,25 грн.
Наведені аргументи, на думку позивача, спростовують доводи відповідача про те, що без виконання замовником умов пункту пункті 3.2.1 договору у відповідача відсутній обов`язок виконати умови договору.
Однак, суди першої та апеляційної інстанцій, в порушення положень статей 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України, взагалі не спростували та не відхили зазначені аргументи позивача (не надали їм будь-якої оцінки), що враховуючи суть спору, свідчить про не з`ясування судами всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору.
Крім того, позивач посилався на те, що пункт 3.2.1 договору не відповідає положенням Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу системи розподілу.
Відхиляючи зазначені аргументи позивача, суди зазначили, що питання дійсності зазначеного договору було предметом судового розгляду у межах спору між цими ж сторонами у справі № 920/758/21.
Колегія суддів вважає помилковими такі висновки судів попередніх інстанцій, оскільки у справі № 920/758/21 судами відмовлено у позові про визнання недійсним договору № 56/3-120 від 24.04.2018 з тих підстав, що Акціонерне товариство "Сумиобленерго" не конкретизувало, якій саме нормі права суперечить спірний договір, та взагалі не визначило та не вказало правову норму, яка свідчить про недійсність спірного правочину. Відтак судами у справі № 920/758/21 не надавалась оцінка відповідності пункту 3.2.1 договору положенням Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу системи розподілу.
Допущені судами попередніх інстанцій порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж розгляду справи в суді касаційної інстанції (стаття 300 Господарського процесуального кодексу України). 
Водночас, оскільки Суд направляє дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції, що не означає остаточного вирішення справи, а за результатами нового розгляду справи фактично - доказова база в ній може змінитися, а така зміна, у свою чергу, вплине на правові висновки у справі, відсутні підстави для формування висновку Верховного Суду з питань, зазначених заявником касаційної скарги.
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно із пунктами 1, 2 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
За таких обставин Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
7. Судові витрати
Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється. 
Керуючись статтями   300, 301, 308, 310, 314, 315-317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Заїки Алли Миколаївни задовольнити.
2. Скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 920/51/23.
3. Справу № 920/51/23 передати на новий розгляд до Господарського суду Сумської області.            
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         Н. М. Губенко

Судді                                                                                                     Г. О. Вронська

                                                                                                             І. Д. Кондратова