УХВАЛА

06 лютого 2024 року 
м. Київ

справа №460/6703/23
адміністративне провадження № К/990/4015/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Рівненській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 у справі №460/6703/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій,
У С Т А Н О В И В :
Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 про відмову у відкритті апеляційного провадження та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся з обставин, що не залежали від його волі (повернення первинної своєчасно поданої апеляційної скарги у зв`язку з несплатою судового збору внаслідок відсутності фінансування через введення воєнного стану) проте це не було взято до уваги апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали.
При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за вказаною касаційною скаргою судом з`ясовано такі обставини.
Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про відмову в реєстрації податкової накладної від 30.01.2023 за №8177165/3274314810, №8177166/3274314810, №8177167/3274314810, №8177168/3274314810; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 10.09.2022 №13, від 30.09.2022 №18, від 10.10.2022 №1, від 20.10.2022 №17.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 позов задоволено. Повний текст зазначеного судового рішення був складений в той же день. 
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, податковий орган 09.06.2023 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яку ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2023 було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із недоданням до неї документу про сплату судового збору. 
Ухвалою від 27.07.2023 суд апеляційної інстанції, задовольнивши частково клопотання відповідача про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, продовжив йому такий процесуальний строк на п`ятнадцять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Надалі Восьмий апеляційний адміністративний суд, відмовивши заявнику у задоволенні його повторного клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та констатувавши факт неусунення заявником у встановлений судом строк недоліків як таких, повернув останньому апеляційну скаргу, про що постановив відповідну ухвалу від 05.09.2023. Вказана ухвала суду про повернення апеляційної скарги податковим органом не була оскаржена.
25.10.2023 контролюючий орган повторно подав апеляційну скаргу, не порушивши при цьому питання поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та не сплативши судовий збір за подання цієї скарги. У зв`язку з цим Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05.12.2023 залишив апеляційну скаргу без руху, запропонувавши заявнику протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали подати клопотання про поновлення вказаного строку із зазначенням поважних причин його пропуску, а також документ про сплату судового збору.
Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд серед іншого керувався положеннями частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
На виконання вимог ухвали від 05.12.2023 контролюючий орган подав до суду клопотання про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою, в обґрунтування якого посилався на обставини повернення первинної своєчасної поданої апеляційної скарги у зв`язку із несплатою судового збору внаслідок обмеження бюджетного фінансування на період введення воєнного стану; наявні труднощі у реалізації права на звернення до суду, які обумовлені карантинними обмеженнями, введення м воєнного стану на території України, значним обсягом навантаження на працівників Головного управління ДПС у Рівненській області. При цьому вимоги суду щодо сплати судового збору за звернення із апеляційною скаргою відповідач не виконав.
Розглянувши подане клопотання, Восьмий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними наведені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, відмовив у його задоволенні та у відкритті апеляційного провадження, про що постановив ухвалу від 22.12.2023.
При цьому апеляційний суд зауважив, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку. Так як у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору державному органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
До того ж неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Стосовно посилання заявника на введення воєнного стану, то останній не надав до суду доказів на підтвердження того, що саме ця обставина обумовила пропуск Головним управлінням ДПС у Рівненській області строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до пункту 4 частини першої  статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України  якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Таким чином, податковий орган, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.
Окрім цього, пунктом другим частини третьої  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває  стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у  статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Восьмий апеляційний адміністративний суд врахував вищевказані норми процесуального закону та обґрунтовано ухвалою від 22.12.2023 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої  статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою  статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України  у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої  статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України  є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою  статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 у справі №460/6703/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій.
2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова