УХВАЛА
22 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 336/5574/23
провадження № 51-977ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 листопада 2023 року, 
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку, попередньо поновивши йому строк на їх касаційне оскарження. 
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, колегія суддів вважає, 
що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженому у зв`язку 
з таким.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право 
на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України 
(далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
При цьому правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене                     ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувану ухвалу Запорізького апеляційного суду було проголошено 08 листопада 2023 року. Однак, 
до суду касаційної інстанції засуджений, який під вартою не перебуває, звернувся 
15 лютого 2024 року, тобто із пропуском трьохмісячного строку на касаційне оскарження судового рішення, що ним не заперечується з огляду на його прохання про поновлення зазначеного строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений вказує на те, що проходив тривале лікування, на підтвердження чого додав 
до касаційної скарги копію довідки.
Однак, вказана довідка, датована 03 жовтня 2023 року, згідно якої засуджений 
є учасником замісної підтримувальної терапії відповідним препаратом з 14 вересня 2023 року, жодним чином не пояснює неможливість його звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою у передбачений законом трьохмісячний строк 
на касаційне оскарження з моменту проголошення ухвали апеляційного суду. 
Жодних інших причин пропуску строку на касаційне оскарження, які б суд міг визнати поважними, засуджений у касаційній скарзі не наводить. 
Зважаючи на викладене, підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення, касаційна скарга повертається.
У зв`язку з вищезазначеним, касаційну скаргу слід повернути засудженому.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2023 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 08 листопада 2023 року щодо нього.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 листопада 2023 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                   ОСОБА_5