ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 січня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/16472/23
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/236/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів с удової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І., 

учасники справи:
позивач: заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації),
відповідач: ОСОБА_1 , 
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської обласної державної адміністрації,
треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2023 року у справі за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

                                        У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.11.2023 позовну заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (далі по тексту - Чернігівської ОДА) (Чернігівської обласної військової адміністрації (далі по тексту - Чернігівської ОВА)) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками – повернуто. 

В апеляційній скарзі заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до Деснянського районного суду м. Чернігова, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що земельні ділянки, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , знаходяться на території м. Чернігів, входять в межі пам`ятки археології місцевого значення поселення «Ялівщина» ІІ-І тис. до н.е., І тис., ХІ-ХІІІ ст., яка внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, та потрапляють у межі охоронної археологічної зони № 2 м. Чернігова. При цьому діюче законодавство безальтернативно визначає для пам`яток археології та земель, на яких розташовані та не вилучені у передбаченому законом порядку пам`ятки археології, єдину форму власності – державну, а у випадку, якщо така земельна ділянка не перебуває у державній власності, - остання підлягає обов`язкову вилученню або викупу. 
Заявник зазначає, що встановивши явні порушення вимог земельного законодавства та інтересів держави, Чернігівська окружна прокуратура була зобов`язана перевірити причини невжиття заходів реагування органом, уповноваженим на захист інтересів, та за відсутності адекватної реакції самостійно вжити достатніх заходів для поновлення інтересів держави, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України. Таким чином, окружна прокуратура шляхом пред`явлення позову до суду лише виконала свої конституційні функції та у визначеному законом порядку намагається поновити інтереси держави. 
Указує, що з огляду на те, що спірні земельні ділянки перебувають у межах міста обласного значення та належать до земель історико-культурного призначення, повноваженнями на розпорядження цими земельними ділянками, а також і на захист інтересів держави наділена Чернігівська ОДА (Чернігівська ОВА). 
Наголошує, що факт не звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, відтак у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.11.2023 – без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Відповідач зазначає, що з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів звернення Чернігівської окружної прокуратури до Чернігівської ОДА та відповіді Чернігівської ОДА на таке звернення, не вбачається та не підтверджується належними та допустимими доказами дотримання заявником ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, на думку, відповідача, судом першої інстанції зроблено цілком правомірний, логічний та законний висновок про відсутність правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Чернігівської ОДА (Чернігівської ОВА). 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу. апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала – скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2023 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської ОДА (Чернігівської ОВА) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:
1) усунути перешкоди власнику – державі в особі Чернігівської ОДА – у користуванні та розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 7410100000:02:009:5007 площею 0,1810 га; 7410100000:02:009:5008 площею 0,1732 га; 7410100000:02:009:0042 площею 0,0405 га; 7410100000:02:009:0043 площею 0,1134 га; 7410100000:02:009:0044 площею 0,0276 га; 7410100000:02:009:0045 площею 0,1282  га шляхом:
- зобов`язання ОСОБА_1 , повернути земельні ділянки з кадастровими номерами 7410100000:02:009:5007 площею 0,1810 га; 7410100000:02:009:5008 площею 0,1732 га; 7410100000:02:009:0042 площею 0,0405 га; 7410100000:02:009:0043 площею 0,1134 га; 7410100000:02:009:0044 площею 0,0276 га; 7410100000:02:009:0045 площею 0,1282  га;
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності земельних ділянок з кадастровими номерами 7410100000:02:009:0042 площею 0,0405 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2768709274101); 7410100000:02:009:0043 площею 0,1134 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2768703674101); 7410100000:02:009:0044 площею 0,0276 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2766553174101); 7410100000:02:009:0045 площею 0,1282  га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2766548874101);
- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 7410100000:02:009:5007 площею 0,1810 га; 7410100000:02:009:5008 площею 0,1732 га; 7410100000:02:009:0042 площею 0,0405 га; 7410100000:02:009:0043 площею 0,1134 га; 7410100000:02:009:0044 площею 0,0276 га; 7410100000:02:009:0045 площею 0,1282  га;
2) стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 8 052 грн. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що при поданні позовної заяви до суду прокурором не наведено належне обґрунтування для звернення до суду в інтересах держави саме в особі Чернігівської ОДА (Чернігівської ОВА).
Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.
Частиною 4 статті 42 ЦПК України передбачено, що у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
У частинах 3-5 статті 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають прав власності й обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляють державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 (справа №761/3884/18) звернуто увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідальний орган, наділений повноваженнями в спільних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанова в справі від 26.06.2019 №587/430/16-ц).
У пункті 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виняткових випадках і в порядку, визначеному законом.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (абзаці 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 56 ЦПК України та частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє зробити висновок, що прокурор розглядає представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не відшкодовується або неналежним чином діє органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження забезпечують такий захист у спільних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження впливають на захист законних інтересів держави у спільних правовідносинах. 
Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із частиною 4 статті 56 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
У пункті 54 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду). Аналогічні підстави залишення позову без розгляду передбачені п. 2 ч. 1 ст.257 ЦПК України.
Проте процедура, передбачена абзацами 3 і 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19.
Як установив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернігівської ОДА (Чернігівської ОВА), визначивши її як орган, уповноважений державою здійснювати розпорядження спірними земельними ділянками та захищати інтереси держави. 
Повертаючи позовну заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської ОДА (Чернігівської ОВА) на підставі п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, районний суд, виходив з того, що відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави саме в особі Чернігівської ОДА (Чернігівської ОВА). 
При цьому, суд першої інстанції фактично встановивши, що визначений прокурором позивач не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, не врахував,  що це матиме процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову, а не повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 4 ст. 255 ЦПК України, як помилково вважав районний суд.
Більш того, поряд з висновком про неповажність позивача районний суд не визначив, до компетенції саме якого органу державної влади (місцевого самоврядування) належить представництво інтересів держави у спірних правовідносинах і чи є такий орган взагалі.
Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 911/2032/17.
Однак, наведене не враховано судом першої інстанції, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу, що стосуються відсутності у матеріалах справи доказів звернення Чернігівської окружної прокуратури до Чернігівської ОДА та відповіді Чернігівської ОДА на таке звернення, не заслуговують на увагу, оскільки підставою для повернення позовної заяви стало не порушення вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а  звернення прокурора в інтересах неналежного позивача. 
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації (Чернігівської обласної військової адміністрації) – задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                        О.Є.Мамонова

Судді                                                                                 Н.В. Висоцька

                                                                                          О.І. Онищенко