РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 570/1680/23
Провадження № 22-ц/4815/155/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – Моторне (транспортне) страхове бюро України 
відповідач – ОСОБА_1 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року у складі судді Штогуна О.С., постановлене в м. Рівне, 

в с т а н о в и в :

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. 

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Додатковим рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року задоволено клопотання представника відповідача  ОСОБА_1 – адвоката Поліщука Дмитра Володимировича та стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь  ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн..

Додаткове рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 137 ЦПК України, яка передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, за умови надання відповідних доказів, які підтверджують факт понесення стороною таких витрат, їхній розмір, у встановлений законом строк, та обґрунтоване тим, що стороною відповідача надано належні докази, які підтверджують участь адвоката у підготовці та розгляді справи на заявлену суму, у зв`язку з чим така заява задоволена повністю.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Моторне (транспортне) страхове бюро України оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі звертає увагу на те, що примірник заяви представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Поліщука Дмитра Володимировича про стягнення правничої допомоги був отриманий поштою 14 листопада 2023 року. Додає, що після ознайомлення з цією заявою Моторне (транспортне) страхове бюро України 16 листопада 2023 року подало до суду свої пояснення щодо вказаної заяви, однак вони не були враховані судом при постановленні оскаржуваного додаткового рішення. Заперечує стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. та покликається на те, що в даному випадку спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а тому незалежно від результатів вирішення спору, відповідно до приписів ч. 9 ст.141 ЦПК України, заява відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не підляягає до задоволення. Вказує на порушення судом процесуальних норм, які виявилися в недотриманні принципу змагальності, оскільки не було надано можливості стороні позивача подати свої заперечення проти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, а також у тому, що суд прийняв докази понесення судових витрат відповідачем уже після судових дебатів у основному спорі – 09.11.2023 року, тоді як рішення по суті вимог ухвалене 01.11.2023 року. З наведених міркувань просить скасувати оскаржуване додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у стягненні судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник відповідача  ОСОБА_1 – адвокат Поліщук Дмитро Володимирович вважає додаткове рішення суду законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Судом встановлено, що 19 вересня 2023 року до закінчення судових дебатів по цивільній справі за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, представником відповідача – адвокатом Поліщуком Д.В. подано клопотання про вирішення питання про судові витрати по справі після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

01 листопада 2023 року Рівненським районним судом Рівненської області по вказаній справі ухвалено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю і для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання на 10 год. 30 хв. 13 листопада 2023 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства – відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.  

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником суду надано: копію договору, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро Поліщука Дмитра Володимировича про надання правничої (правової) допомоги від 13 вересня 2023 року; звіт про обсяг наданої правничої допомоги та використання адвокатом робочого часу на надання правничої допомоги ОСОБА_1 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 13 вересня 2023 року в справі №570/1680/23.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

Як вбачається з матеріалів справи. 19 вересня 2023 року представником представника відповідача  ОСОБА_1 – адвокатом Поліщуком Дмитром Володимировичем подано клопотання, ав тому числі, і і про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 81).

Заява про стягнення витрат на правничу допомогу та звіт про обсяг наданої правничої допомоги та використання адвокатом робочого часу на надання правничої допомоги ОСОБА_1 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 13 вересня 2023 року в справі №570/1680/23 подано до суду 06 листопада 2023 року, тобто у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України.

Дотримання строків подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу підтверджується штампом Укрпошти, який датований 06.11.2023 року, понеділком, першим робочим днем після вихідного, на який припало закінчення передбаченого законом п`ятиденного строку. 

Наведене спростовує доводи апелянта про пропуск строку звернення із цією заявою.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, копія заяви про стягнення витрат на правничу допомогу із додатками була направлена цінним листом з описом вкладення позивачу МТСБУ, що підтверджується квитанцією Укрпошти 3302405909909 від 06.11.2023р.). Таким чином, заявником було виконано свій процесуальний обов`язок своєчасного надіслання іншому учаснику справи копії процесуальних документів, які ним подаються до суду.

Покликання апеляційної скарги на порушення місцевим судом процесуальних норм, які виявилися у тому, що суд прийняв докази понесення судових витрат відповідачем уже після судових дебатів у основному спорі – 09.11.2023 року, тоді як рішення по суті вимог ухвалене 01.11.2023 року, апеляційним судом відхиляються. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року (справа №648/1102/19), суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. 

Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати випливає також із практики Європейського суду з прав людини.
Так у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши: «хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (справа «Савін проти України», п. 97)».

За наведеного, доводи апелянта про непідтвердження сплати понесених витрат на правничу допомогу відхиляються.

Покликання апелянта на відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, апеляційним судом відхиляються.

Так, відповідно до приписів ч. 9 ст.141 ЦПК України,  у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У цьому спорі, зокрема у рішенні суду по суті спору, судом не встановлено, що він виник внаслідок неправильних дій сторони. Апелянтом також не наведено таких доводів і доказів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2024 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Гордійчук С.О.

                                                                       Шимків С. С.