ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2024 року	Львів	Справа № 140/1290/22 пров. № А/857/18061/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Кузьмича С.М.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі №140/1290/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції – Каленюк Ж.В., місце ухвалення – м. Луцьк, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, дата складання повного тексту – 31.08.2023),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року в неповному розмірі; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та з урахуванням попередньо виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у підрозділах Державної прикордонної служби до червня 2021 року. Проте під час проходження служби та при звільненні зі служби відповідач не виплатив йому індексацію грошового забезпечення за період з 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року, а на звернення в липні 2021 року про виплату індексації з урахуванням січня 2008 року як базового місяця – відмовив. Поряд з тим рішенням від 29 жовтня 2021 року у справі №140/7363/21 Волинський окружний адміністративний суд, задовольняючи позов частково, зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року. При цьому суд зазначив, що питання визначення базового місяця належить до компетенції відповідача та є передчасним, оскільки на момент розгляду справи індексація не була нарахована та виплачена.
Відповідач при нарахуванні індексації грошового забезпечення визначив місяцем підвищення доходу червень 2016 року, що є протиправним, оскільки порушує вимоги абзаців першого, другого пункту 5 та пункту 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078). У спірний період місяцем підвищенням посадових окладів військовослужбовців (базовим місяцем) є січень 2008 року, у тому числі для новоприйнятих або переведених на інші посади. Тому січень 2008 року є місяцем, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для обрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, що згідно з абзацами третім - п`ятим пункту 5 Порядку №1078 впливає на виплату індексації у місяці наступного підвищення посадових окладів
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо врахування червня 2016 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року, а також недотримання порядку нарахування індексації за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року. Зобов`язано 6 прикордонний Волинський загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 25 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року зі встановленням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, а також за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та виплату індексації здійснити із урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що у період з 25 квітня 2016 року по 24 травня 2016 року позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а перебував у розпорядженні начальника Північного регіонального управління. На виконання вимог рішення суду у справі №140/7363/2 позивачу було нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року, застосовуючи   базовим місяцем червень 2016 року згідно з грошовим атестатом, виданим Північним регіональним управлінням (Військова частина НОМЕР_2 ) за попереднім місцем проходження служби. З 01 березня 2018 року відбулася зміна грошового забезпечення військовослужбовців у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового |і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, що стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) на березень 2018 року. А тому з 01 березня 2018 року позивачу на виконання рішення суду у справі №140/7363/21 було застосовано базовим місцем березень 2018 року та сума розрахованої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року становить 0,00 грн. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 25 квітня 2016 року по 10 лютого 2020 року у Північному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України, з 10 лютого 2020 року по день звільнення – у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25 червня 2021 року №357-ос ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08 червня 2021 року №313-ос за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення з 27 червня 2021 року (а.с.7).
Ці обставини були встановлені рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі №140/7363/21, яке набрало законної сили 30 листопада 2021 року, за участю тих же сторін (а.с.34-38) та докази у їх спростування відповідач не надав.
Відповідач у відзиві на позов не заперечує, що ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 24 травня 2016 року по березень 2019 року та з серпня 2019 року по 27 червня 2021 року.
Відповідно до приписів частин першої, четвертої статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи в заявах по суті справи та які встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не потребують доказування у справі за участю тих самих осіб.
Листом від 08 липня 2021 року №11/3175 Луцький прикордонний загін на адвокатський запит в інтересах позивача повідомив, що в кошторисних призначеннях Державної прикордонної служби України видатки у 2016-2017 роках та по лютий 2018 року на виплату індексації грошового забезпечення не передбачені, у зв`язку з цим виплата індексації ОСОБА_1 не здійснювалась. Встановленими базовими місяцями за період перебування на фінансовому забезпеченні та проходженні військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 є червень 2016 року та березень 2018 року; починаючи з березня 2018 року по червень 2021 року заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення перед ОСОБА_1 відсутня.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі №140/7363/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з липня 2015 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у повному розмірі з 01 липня 2018 року по 27 червня 2021 року та зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за вказані періоди задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.34-38).
Визначаючи обов`язок Луцького прикордонного загону нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення, суд дійшов висновку про безпідставне ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року, задовольнивши позов у відповідній частині позовних вимог. Водночас, вирішуючи спір у частині позовних вимог щодо встановлення для нарахування індексації грошового забезпечення січня 2008 року як базового місяця, суд дійшов висновку, що у даній правовій ситуації індексація ще не була нарахована та виплачена позивачеві, тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації, є передчасним; оскільки у цій частині права позивача ще не порушені, то у задоволенні позову у цій частині позовних вимог було відмовлено.
Відповідач здійснив нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, про що видно із довідки №11/21- 1/б/н від 21 лютого 2022 року.
За змістом цієї довідки ОСОБА_1 проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період квітень 2016 року – лютий 2018 року з урахуванням червня 2016 року як базового місця для обчислення індексації. Обчислена у такий спосіб індексація грошового забезпечення становить 3021,44 грн (сума за грудень 2016 року – лютий 2018 року). При цьому у лютому 2018 року сума індексації становить 338,30 грн. З 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року розрахована сума індексації грошового забезпечення становить 0,00 грн (місяць підвищення доходів – березень 2018 року).
Не погоджуючись із правильністю обчислення індексації грошового забезпечення за вказаний період та недотриманням положень пункту 5 Порядку №1078, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Тобто, після виплати позивачу індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується, виник спір, предметом якого є питання правильності розрахунку індексації грошового забезпечення. Позивач наполягає на тому, що січень 2008 року є місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (відповідач таким місяцем визначив червень 2016 року), що впливає на правильність розміру індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року.
У цьому разі має місце новий спір, який підлягає вирішенню у порядку окремого позову, що відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 15 грудня 2022 року у справі №460/3473/21, від 31 січня 2023 року у справі №340/3391/22, від 13 березня 2023 року у справі №560/11003/22.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що в період з 25.04.2016 по 28.02.2018 встановлені законодавством розміри посадового окладу позивача змін не зазнавали, тому базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення за відповідний період мав визначатися січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 відповідач протиправно не виплачував позивачу індексацію із врахуванням вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку №1078 цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку №1078 обумовлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
З огляду на те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, тому механізм індексації має універсальний характер.
Правове ж регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
У постановах від 04 травня 2023 року у справі №640/29759/21, від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, Верховний Суд вказав, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду за захистом права на індексацію свого грошового забезпечення зокрема у період з 25 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року, оскільки відповідач здійснив перерахунок індексації із застосуванням червень 2016 року як місяця зростання грошового забезпечення, а не січня 2008 року.
Так, з 01 грудня 2015 року положення Порядку №1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).
За змістом пояснюючої записки до проекту Постанови №1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку із цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені Постановою №1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка була чинною з 01 січня 2008 року та діяла до 01 березня 2018 року, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Отже, від січня 2008 року посадовий оклад позивача постановами Кабінету Міністрів України не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі Постанови №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.
Таким чином, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 25.04.2016 по 28.02.2018.
Подібна правова позиція щодо визначення базового місяця січень 2008 року, висловлена Верховним Судом у постанові від 26.01.2022 по справі №400/1118/21, від 20.04.2022 по справі №420/3593/20 та від 09.06.2022 у справі №600/524/21-а.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, в період з 25.04.2016 по 28.02.2018 включно, повинен застосовувати січень 2008 року як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача і доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.
Питання врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, досліджувалось Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постановах від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.07.2023 у справі № 240/23550/21.
У вказаних постановах Верховний Суд зауважив, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Буквальний спосіб тлумачення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Однак, всупереч абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідачем за період з 01 березня 2018 року не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення в належному розмірі.
За таких обставин відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неврахування при нарахуванні й виплаті індексації грошового забезпечення позивачеві за період з 01.03.2018 по дату звільнення позивача вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) – залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі №140/1290/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	С. М. Кузьмич