ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
22 лютого 2024 року                                                                              
м. Київ                                                         
справа №723/1856/21
провадження № 51-1703км23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
 
головуюча                                              ОСОБА_1 ,
судді:                                                        ОСОБА_2 , 
                                                                            ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання                      ОСОБА_4 ,
учасники  судового провадження:
прокурор                                                          ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого  ОСОБА_7 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2022 року та вирок Чернівецького апеляційного суду від 17 липня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020260150000682, стосовно 
 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України). 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неправильну правову оцінку обставин, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування оскаржених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Свої доводи захисник мотивує тим, що суд першої інстанції не повністю роз`яснив ОСОБА_7 вимоги ст. 349 КПК України, зокрема, не з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст фактичних обставин, обвинувачення, зокрема порушення ним п. 12.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та винність у настанні ДТП, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також не роз`яснив йому, що у випадку не дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку захисника, місцевий суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які нібито ніким не оспорюються, не з`ясувавши які це саме обставини, на що апеляційний суд уваги не звернув. 
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно обмежився при дослідженні фактичних обставин провадження лише допитом обвинуваченого та потерпілих, належним чином не з`ясував обставини вчинення інкримінованого злочину, викладених в обвинувальному акті, та безпідставно здійснив судовий розгляд провадження у спрощеному порядку, чим порушив право обвинуваченого на захист та позбавив його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зазначає, що суд апеляційної інстанції, під час дослідження доказів, які характеризують особу обвинуваченого, не дослідив і не взяв до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі.
Вказує про відсутність в матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано підготовче судове засідання від 21 липня 2021 року, під час якого стороною захисту було заявлено клопотання про складання досудової доповіді органу пробації.На вказані порушення суд апеляційної інстанції уваги не звернув.
Прокурор Чернівецької обласної прокуратури подав заперечення на касаційну скаргу захисника, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Вироком Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, зазначений вирок місцевого суду скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 травня 2023 року касаційну скаргу прокурора задоволено, вирок Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вироком Чернівецького апеляційного суду від 17 липня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_7 скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Взято під варту засудженого в залі суду і постановлено обчислювати йому початок строку відбування покарання з 17 липня 2023 року. В іншій частині оскаржуваний вирок залишено без зміни.
Як установлено судами, ОСОБА_7 19 вересня 2020 року близько о 23:25, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «МАZDA-6», номерний знак НОМЕР_1 (Польської реєстрації), в салоні якого в якості пасажира перебував ОСОБА_8 , рухався в темну пору доби по вул. Сторожинецькій с. Ропча Чернівецького району Чернівецької області зі сторони м. Сторожинець в напрямку с. Карапчів Чернівецького району Чернівецької області зі швидкістю, що перевищує допустиму 50 км/год в межах населеного пункту.
Наближаючись до нерегульованого перехрестя по вул. Б. Гаждеу с. Ропча Чернівецького району, водій ОСОБА_7 , не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, проявив самовпевненість в своїх діях і допустив зіткнення в межах перехрещення проїзних частин з автомобілем марки АUDI -80, номерний знак НОМЕР_2 (Болгарської реєстрації), під керуванням ОСОБА_9 , в салоні якого, в якості пасажира, перебувала неповнолітня ОСОБА_10 , який, не надавши переваги, виїхав з другорядної дороги вул. Б.Гаждеу на головну дорогу вул. Сторожинецьку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «МАZDA-6» ОСОБА_8 було спричинено смерть, а пасажиру автомобіля марки АUDI-80 неповнолітній ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_7 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог пунктів 12.3 та 12.4 ПДР, які безпосередньо перебувають в причинному зв`язку з наслідками, а також пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.9(а), які сприяли порушенню вищевказаних правил.
 
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор просив залишити оскаржуване судове рішення без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Іншим учасникам було належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду, але в судове засідання вони не з'явилися. 
 
Мотиви Суду
Згідно із ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 і правильність кваліфікації її дій у касаційній скарзі захисника не оспорюються.
З урахуванням меж перегляду Судом судових рішень та підстав для їх скасування або зміни, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК України, касаційний перегляд здійснено в частині перевірки доводів, викладених у касаційній скарзі захисника щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та неправильної правової оцінки обставин.
За правилами ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальністьчи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону 
Доводи касаційної скарги захисника про те, що на технічному носії CD-диску відсутній аудіо-відео запис підготовчого судового засідання від 21 липня 2021 року, що є істотним порушенням вимог КПК України є безпідставними з огляду на таке.
Засада судочинства щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, яка передбачена ст. 129 Конституції України,  розкрита у ст. 27 КПК України і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ураховуючи те, що зазначена засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів - гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їхніх копій, а також на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення - ч. 1 ст. 27 КПК України, та відкритості судового процесу - право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 КПК України.
Частиною 4 ст. 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі.
За змістом ст. 412 КПК України невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Системний аналіз зазначених норм КПК України свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.
Посилання захисника у касаційній скарзі на відсутність технічного носія інформації як на  безумовну підставу скасування оскаржуваних судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону  є необґрунтованим, оскільки захисник не вказав яким чином це порушення вплинуло на законність і обґрунтованість судового рішення та правильність  вирішення справи по суті.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 21 липня 2021 року в суді першої інстанції, судом проведено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд, однак наявний технічний носій не містить запису цього підготовчого судового засідання.
Згідно з журналом підготовчого судового засідання, який наявний в матеріалах провадження, в ньому повністю відображено хід судового розгляду, в тому числі і заявлене клопотання захисника про складання досудової доповіді органом пробації, яке було задоволено судом та постановлено ухвалу від 21 липня 2021 року, яка також є в матеріалах цього кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що відсутність технічного запису одного підготовчого судового засідання від 21 липня 2021 року не є істотним порушенням та тотожним порушенню, передбаченому п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, яке є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2022 року (справа № 334/3880/17, провадження № 51-482км22), від 29 вересня 2020 року (справа № 554/41/17, провадження № 51-6509км19),  від 16 грудня 2020 року (справа № 219/828/18, провадження № 51-2460км20), від 26 травня 2021 року (справа № 492/1259/15-к, провадження № 51-317км21), від 30 березня 2023 року (справа № 135/464/22, провадження № 51-156км23).
Суд не виключає, що за певних обставин відсутність звукозаписів окремих судових засідань може стати підставою для скасування судових рішень, якщо сторона, яка посилається на цю обставину, доведе, що це істотно вплинуло або могло вплинути на законність та вмотивованість судового рішення чи істотно порушило її процесуальні права. 
 
Також, захисник вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону  те, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не повністю роз`яснив ОСОБА_7 вимоги вказаної статті, зокрема, не з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст фактичних обставин, обвинувачення, зокрема порушення ним п. 12.3 ПДР та винність у настанні ДТП, не роз`яснив того, що у випадку не дослідження доказів в порядку ч. З ст. 349 КПК України, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а суд апеляційної інстанції проігнорував це порушення.
Вказане твердження сторони захисту не відповідає матеріалам кримінального провадження.
Так, згідно з матеріалами судового провадження розгляд провадження про обвинувачення   ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України проведено судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приписами ч. 3 ст. 349 КПК Українипередбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Слід зазначити, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, повинен роз`яснити їм суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій.
Повне визнання вини,  відсутність оспорювання фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Цих вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції було дотримано.
Так, відповідно до журналу судового засідання та технічного запису судового провадження в суді першої інстанції, місцевий суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_7 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти здійснення судового розгляду за вказаним порядком відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Таким чином місцевий суд за згодою усіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та  в судовому засіданні допитав обвинуваченого, який підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушеннята ухвалив обвинувальний вирок. До суду апеляційної інстанції вирок було оскаржено тільки стороною обвинувачення. 
Колегія суддів апеляційного суду перевірила доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора щодо призначеного обвинуваченому судом покарання, надала на них відповідь, достатньо вмотивувавши своє рішення.
У поданій апеляційній скарзі не оспорювалась вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при обставинах, що наведені у вироку суду, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , тому колегія суддів не навела доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорювалися.
Колегія суддів апеляційного суду зазначила, що письмові пояснення адвоката ОСОБА_6 щодо порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 349 та ст.374 КПК України не заслуговують на увагу, оскільки захисник приймав участь у суді першої інстанції в якості захисника обвинуваченого та не подавав апеляційну скаргу на вирок суду.
Даних, які б свідчили, що судами допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення Суд не встановив. 
Апеляційний суд, із додержанням приписів статей 404, 405 КПК України, переглянув вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, належно перевірив усі наведені в ній доводи, вказану скаргу задовольнив частково, навівши в ухвалі мотиви та правові підстави, з яких виходив, постановляючи рішення.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 374, 419КПК України. Істотних порушень норм права, які були би безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень, суд касаційної інстанції не встановив.
Тому касаційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а постановлені судові рішення -  без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого  ОСОБА_7 залишити без задоволення. 
Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2022 рокута вирок Чернівецького апеляційного судувід 17 липня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                          ОСОБА_3