Справа № 461/4613/23                                Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/2987/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І., без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення боргу за кредитним договором .
В обґрунтування поданого позову покликалися на те, що 27 січня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем  ОСОБА_1 було укладено Угоду № С-617-006149-21-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.
Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 45 000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.
Позивач зазначав, що повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатив нараховані відсотки, комісію, та інші платежі за кредитним договором.
Останній платіж відповідачем здійснено 13 травня 2023 року.
Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 18 травня 2023 року становить: основний борг 54 018,87 грн.; прострочений борг 8 679,95 грн.; прострочені проценти 31 406,25 грн.; строкові проценти 185,84 грн.
Загальний розмір заборгованості становить 94 290,91 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 18 травня 2023 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03 квітня 2023 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Враховуючи наведене, а також те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач продовжував ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашав заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 94290,91 грн. та 2684 грн. судового збору 
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 15 вересня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до  ОСОБА_1  про стягнення боргу задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 94290,91 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 2684 грн.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі, а розрахунок заборгованості складений позивачем не є доказом наявності заборгованості. 
Окрім цього, наголошує, що суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, що підлягали обов`язковому застосуванню, а саме, п.п. 1.3, 1.13, 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 № 22.
Звертає увагу, що згідно з угодою про відкриття кредитної лінії, сторони не погодили основних умов договору, а саме не погодили строк на який укладається позика. На підтвердження своїх вимог, позивач надав договір комплексного банківського обслуговування, при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим договором відповідач ознайомився і погодився підписуючи угоду.
Вважає, що оскільки угода не містить істотних вимог щодо строку на який надається кредит, висновок суду про укладення кредитного договору є безпідставним, не підтвердженим належними до допустимими доказами.
Окрім цього, вважає, що сума боргу є більшою за погоджений кредитний ліміт, при цьому докази на підтвердження збільшення кредитного ліміту і погодження відповідача із таким збільшенням в матеріалах справи відсутні.
Також вважає, що банк самовільно, всупереч норм чинного законодавства змінив кредитний ліміт в односторонньому порядку, а суд розглядаючи справу та ухвалюючи рішення про задоволення позову не застосував приписи ст. 651 ЦК України, які підлягали застосуванню.
Просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
11 грудня 2023 року від представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , вважає її безпідставною та необгрунтованою. Вважає, що оскаржуване рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а аргументи викладені в апеляційній скарзі, пов`язані з неправильним тлумаченням норм матеріального та процесуального права.
Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , рішення Галицького районного суду міста Львова від 18 вересня 2023 року   залишити без змін.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29 лютого 2024 року, є дата складення повного судового рішення – 15 березня 2024 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 27 січня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду № С-617-006149-21-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.
Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 45 000 грн.
Встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 01 березня 2023 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Відповідач у встановлений строк зобов`язання за кредитним договором не виконав.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка згідно з довідкою - розрахунком заборгованості станом на 13 травня 2023 року становить 94290,91 грн. та складається із наступного: 
-основний борг 54018,87 грн.; 
-прострочений борг 8679,95 грн.; 
-прострочені проценти 31406,25 грн.; 
-строкові проценти 185,84 грн.
Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 18 травня 2023 року.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк», суд першої інстанції виходив з тих підстав, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Відповідно до ч. 2 статті ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. 
Відповідно до п. 2.1. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - договір), договір визначає умови та порядок надання банком комплексного банківського обслуговування клієнтів.
П.п. 2.3., 2.4. договору передбачено, що акцептуючи даний договір шляхом підписання заяви на приєднання, клієнт приєднується до всіх запропонованих банківських продуктів, інформація про які розміщена як у відділеннях банку, так і на офіційному сайті банку. Після акцептації даного договору відповідна угода набирає чинності з моменту виявлення клієнтом волевиявлення щодо її укладення як особисто шляхом підписання договору, так і дистанційно.
Укладений кредитний договір між АТ «Ідея Банк» та відповідачем від 27 січня 2021 року містить всі істотні умови кредитування: розмір кредиту, строк кредиту, процентна ставка, порядок повернення кредиту та сплати процентів.
Згідно з п. 4 кредитного договору, клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку, та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Відповідно договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є договором приєднання.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.
Індивідуальна частина договору укладається з клієнтом у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) з обов`язковим зазначенням у такому договорі умов, передбачених частиною першою цієї статті.
Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання кредитного договору, розміщені та зберігаються на офіційному веб-сайті банку.
В апеляційній скарзі, скаржник стверджує, що згідно з угодою про відкриття кредитної лінії, сторони не погодили основних умов договору, а саме не погодили строк на який укладається позика. На підтвердження своїх вимог, позивач надав договір комплексного банківського обслуговування, при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим договором відповідач ознайомився і погодився підписуючи угоду.
Однак, колегія суддів наголошує, що відповідно до ст. 634 ЦК України та ч. 2.ст 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підписавши кредитний договір відповідач приєднався до договору та був належним чином ознайомлений з вказаним договором.
Укладаючи кредитний договір від 27 січня 2021 року, відповідач був ознайомлений з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які були йому роз`яснені та зрозумілі, засвідчивши прийняття цих умов власноручним підписом.
Нанесенням власноручного підпису під цією Угодою позичальник: акцептував
публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка зберігається на офіційному сайті банку. Підтвердив, що в день укладення цієї Угоди у відділенні Банку або Кредитного посередника, за його вибором йому надано договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п. 4.2 Кредитного договору), підтвердив, що перед укладанням цієї Угоди ознайомлений з інформацією, необхідною для отримання кредиту, викладеною в Паспорті споживчого кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку, з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладання Угоди; підтвердив отримання та ознайомлення з орієнтовною загальною вартістю кредиту, що надана виходячи із обраних ним умов кредитування та іншою інформацією про умови кредитування згідно Паспорту споживчого кредиту, що розміщений на офіційному сайті Банку, інформація йому зрозуміла
(п. 4.7 Кредитного договору).
Окрім того, відповідно до пункту 7 зазначеного договору, ОСОБА_1 підтвердив, що під час підписання цього договору ним було отримано банківську платіжну картку та Пін-код до неї.
Пунктом 10 Кредитного договору встановлено, що Позичальник підтвердив, що отримав від Банку примірник Угоди № С-617-006149-21-980 від 27 січня 2021 року.
Окрім цього, скаржник в апеляційній скарзі, вважає, що сума боргу є більшою за погоджений кредитний ліміт, при цьому докази на підтвердження збільшення кредитного ліміту і погодження відповідача із таким збільшенням в матеріалах справи відсутні.
Проте, колегія суддів наголошує, що пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000 грн.
У пункті 3.2. кредитного договору передбачено, що ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 45 000 грн. та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково. 
Отже, відповідач, підписавши даний договір, погодився на такі умови кредитного договору, а саме, що ліміт кредитної лінії, може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку.
Не заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі, а розрахунок заборгованості складений позивачем не є доказом наявності заборгованості, з огляду на наступне.
В матеріалах  справи міститься довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_1  (а.с. – 25) та виписка по рахунку (Поточному рахунку) № НОМЕР_1 (а.с. – 16-24), які у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним бухгалтерським документом і з якої вбачається видача Позичальнику кредиту, усі погашення по кредиту та їх зарахування.
Про «первинність» банківської виписки говорить ст. 336 розд. І Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Мін?юсту від 12.04.2012 р. № 578/5.
Окрім цього, на підтвердження розміру заборгованості, позивачем надано детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Угодою N? C-617-006149-21-980 від 27 лютого 2024 (а.с. – 95-111).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц від 25 травня 2021 банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що угода не містить істотних умов щодо строку на який надається кредит.
Відповідно до п. 10.10.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з умовами якого ОСОБА_1 погодився, строк користування Лімітом кредитної лінії - 365 днів з моменту отримання Клієнтом права використання коштів кредитної лінії, з можливістю пролонгації дії Кредитної лінії (за умови прийняття Банком відповідного рішення).
З огляду на те, що ОСОБА_1 активно користувався коштами Кредитної лінії з 01 лютого 2021 року по 12 травня 2023 року, що підтверджується випискою по його поточному рахунку, позичальник не мав жодних заперечень стосовно строку та пролонгації дії Кредитної лінії.
При цьому відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду розрахунку на спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ «Ідея Банк».
Разом з цим, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним тіла кредиту, не спростував тверджень позивача про наявність у нього заборгованості по тілу кредиту та процентах саме у такому розмірі.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 без задоволення. 
Рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 вересня 2023 року  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 18 березня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

       Приколота Т.І.