П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/13105/23	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
10.08.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

                      П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 28 років 01 місяць 00 днів та виплатити заборгованість з 18.04.2023 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та перерахувати з 18.04.2023 року пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 28 років 01 місяць 00 днів та виплатити заборгованість з 18.04.2023 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в Національній поліції та наказом від 16.09.2020 року звільнений зі служби в поліції.
Зазначає, що вислуга років його служби складає: в календарному обчисленні – 21 рік 11 місяців 03 дні; в пільговому обчисленні – 28 років 01 місяць 00 дні.
Таким чином, посилаючись на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку №393, вказує на наявність у нього права на призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 вказаного Закону.
З огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не дотримується порядку призначення пенсії, на яку позивач набув право згідно вимог законодавства, та рішення про призначення пенсії на вислугою років не приймає, позивач вимушений звернутись із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 28 років 01 місяць 00 днів.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та перерахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 18.04.2023 року, виходячи з вислуги років 28 років 01 місяць 00 днів.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються Урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
З аналізу положень Закону №2262-ХІІ вбачається, що пункт «а» статті 12 цього Закону, визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом. 
При цьому, положеннями статті 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постанови №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, тоді як посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним положенням Закону №2262-ХІІ та Постанови №393.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 12, 17, 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядку від 17.07.1992 року №393 і помилково залишено поза увагою те, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність у військовослужбовця необхідної календарної вислуги років.
При цьому, судом першої інстанції проігноровано, що приписами ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Положення від 22.12.2014 року №28-2 завдання, пов`язані із призначенням пенсій, віднесено до виключної компетенції Пенсійного фонду та перебувають поза межами компетенції адміністративного суду.
З огляд на те, що при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідач діяв виключно на підставі та у межах своїх повноважень, з дотриманням чинного законодавства, позовні вимоги є повністю необґрунтованими та у суду першої інстанції не виникло правових обставин для їх задоволення.
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 у визначений апеляційним судом строк не надійшов.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, наказом начальника ГУНП в Одеській області від 16.09.2020 року №1252о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого офіцера поліції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 21 вересня 2020 року.
Згідно вказаного наказу, вислуга років позивача на день звільнення складає:
- у календарному обчисленні: 21 рік 11 місяців 03 дні;
- у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 06 роки 01 місяць 27 днів;
- всього для призначення пенсії: 28 років 01 місяць.
На підставі поданих матеріалів Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області з 22.09.2020 року призначено позивачу пенсію по інвалідності згідно статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
18.04.2023 року позивач звернувся в Управління із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Розглянувши звернення, Управління відмови у задоволенні вказаних вимог, про що повідомило у листі від 15.05.2023 року №11915-10612/Б-02/8-1500/23.
Як на підставу для залишення вимог позивача без задоволення, Управління послалось на відсутність у позивача на день звільнення зі служби в поліції вислуги: 24 календарних роки та 6 місяців і більше, як це передбачено у пункті «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідач застережив, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.
Не погоджуючись із висновками відповідача, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість відмови у призначенні заявленої пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
Згідно із частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.
Відповідно до п. 2 Порядку №393 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
До вислуги років осіб, зазначених у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.
Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно із абз. 2 п.п. «г» п. 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони; час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.
Таким чином, статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлений порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови визначаються Кабінетом Міністрів України.
Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема п. «а» ст. 12, визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
В свою чергу, положеннями ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постанови №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ і Постанови №393.
Аналіз норм Закону №2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон №2262-ХІІ.
Можливість пільгового обчислення періоду проходження служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку, період часу. Така можливість передбачена постановою №393.
З урахуванням викладеного, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Також, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року по справі №805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ в частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, відступила від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17. Суд зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Отже, визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме пільгове обчислення вислуги років.
Враховуючи викладене, оскільки позивач проходив службу, яка передбачена Постановою №393, необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованим та суперечить зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ і Постанови №393, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                                     О.В. Яковлєв