Номер провадження: 33/813/649/24
Номер справи місцевого суду: 946/352/23 
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        20.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Кузьміна Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Кузьміна Євгена Олександровича на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 12.01.2023 року о 15 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Scania 6400» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Bodex Kis» державний номер НОМЕР_2 по вул. Портовій, 7 в м. Ізмаїлі Ізмаїльського району Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України). Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі авто тверезому водію.
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року про визнання винною і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.69-71).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 18.12.2023 року, представник ОСОБА_1 – фахівець у галузі права ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.86-88).
Крім того, разом з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 - фахівець у галузі права ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови (а.с.87 зворот).

Дослідивши вищевказане клопотання представника ОСОБА_1 – фахівця у галузі права ОСОБА_2 , апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року була ухвалена за відсутності ОСОБА_1 та його представника, і була направлена представнику ОСОБА_1 – фахівцю в галузі права ОСОБА_2 лише 13.11.2023 року (а.с.74).
Крім того, представник ОСОБА_1 – фахівець в галузі права ОСОБА_2 вже звертався з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови, однак постановою Одеського апеляційного суду від 12.12.2023 року апеляційну скаргу було повернуто її заявнику.

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому підлягає поновленню. 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), та практикою Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ).

У судове засідання з розгляду апеляційної скарги, призначене на 20.02.2024 року на 11 год. 40 хв. в режимі відеоконфереції приймав участь представник ОСОБА_1 – адвокат Кузьмін Є.О., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Що стосується суті апеляційної скарги, то апеляційний суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливомлікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також суд обґрунтовано виходив із того, що згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

З такими висновками суду першої інстанції погоджується Одеський апеляційний суд, з огляду на наступне.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Його вина у вчиненні адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №227709 від 12.01.2023 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України (а.с.1);
- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачаються ознаки виявлені у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та той факт, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається також відмова ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с.3);
- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що 12.01.2023 року о 15 год. 50 хв. на контрольно-пропускний пункт для перевірки документів та в`їзду на територію порту в м. Чорноморськ, під`їхав транспортний засіб «Scania 6400» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Bodex Kis» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів вищевказаними особами, які працюють на даному пункті охоронцями, у ОСОБА_1 було виявлено різкий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку із чим, останні доповіли про дану обставину своєму керівництву, яке в подальшому викликало працівників поліції (а.с.4-5);
- розпискою про те, що транспортний засіб «Scania 6400» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Bodex Kis» державний номер НОМЕР_2 передано тверезому водію ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 відсторонено від керування (а.с.6);
- довідками старшого інспектора з особливих доручень ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП майора поліції Сергія Гарькавого, про те, що ОСОБА_1 має посвідчення водія, та до адміністративної відповідальності протягом року за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався (а.с.7);
- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції не спростував та підтвердив факт того, що він перебував за кермом транспортного засобу «Scania 6400» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Bodex Kis» державний номер НОМЕР_2 , на в`їзді до порту був зупинений працівниками охорони, які виявили у нього запах алкоголю з порожнини роту (на відео 16:43), в подальшому, були викликані працівники поліції, які також працівником поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (на відео: 16:43:33), а також зафіксований факт того, що працівниками поліції декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі, на що останній чітко відмовився (на відео: 16:44:01, 16:44:45).

На підставі вищевикладених обставин стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктом 12 розділу 2 вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, а саме, наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням порядку його проведення.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів та отримана працівниками поліції від ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції.

Доводи апелянта, про те, що він був не повідомлений про розгляд даної адміністративної справи відносно нього у Приморському районному суді м. Одеси, спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 про дату та час і місце розгляду справи (на відео 17:43). Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 розписався про те, що з місцем та часом розгляду справи відносно нього ознайомлений (а.с.2).

Крім того, представник правопорушника ОСОБА_1 – Кузмін Є.О. був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції, в якому була прийнята оскаржувана постанова (а.с.65)
Разом з тим, представник ОСОБА_1 – адвокат Кузьмін Є.О. неодноразово просив відкласти судові засіданні в суді першої інстанції (а.с.12, 13, 23, 40, 47-48), що свідчить про те, що ОСОБА_1 та його адвокату було відомо про існуюче судове провадження.

Також у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також слід вказати, що ОСОБА_1 та його представнику була надана можливість надати свої пояснення в суді апеляційної інстанції.

Стосовно доводів апелянта про те, що працівниками поліції не було видано направлення на медичний огляд до найближчого медичного закладу, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.2. ч.3, ч.4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
З викладених вимог закону вбачається, що лише у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки, або незгоди із результатами такого огляду, та надання згоди особи на проведення огляду в медичному закладі, працівник поліції повинен доставити водія до медичного закладу для проходження огляду, та виписати направлення на такий огляд.
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від огляду в медичному закладі, відтак у працівників поліції не виникало обов`язку виписувати направлення на огляд. 

Більше того, як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 двічі на пропозицію працівників поліції відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі (на відео: 16:44:01, 16:44:45), що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, як вже зазначалось раніше, відеозапис є не єдиним доказом вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Разом з тим, слід зазначити, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, правопорушником ОСОБА_1 , та його захисником, суду не надано, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Посилання на сумніви правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 , який є прямо зацікавленою особою, його роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів поліції та суду в необ`єктивності, що не можна визнати допустимими доказами.

Разом з тим, правопорушником ОСОБА_1 не було наведено жодних даних, які б викликали сумніви у належності даних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні.
При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів того, щоб ОСОБА_1 звертався із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, у суду немає.
Більше того, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, та попереджено, що за відмову від проходження огляну на стан сп`яніння відносно нього буде складено протокол (на відео 16:45), 

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зазначені доводи є аналогічними тим, яким надана оцінка в постанові суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,      
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Кузьміна Євгена Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року – задовольнити.
Поновити представнику ОСОБА_1  – адвокату Кузьміну Євгену Олександровичустрок на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року.
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Кузьміна Євгена Олександровича – залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення– залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        С.М. Сегеда