ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/10994/23                                                                              

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 лютого 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві заяву представника ОСОБА_1 адвоката Куценка Олексія Володимировича про розподіл судових витрат у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому органі КМР (КМДА) № 1090 від 16.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП закрити.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року - задоволено. 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року - скасовано.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1090 від 16.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.
Стягнуто з Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальній сумі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп.
В подальшому, 16 січня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Куценка Олексія Володимировича про розподіл судових витрат, в якій представник просить стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову (правничу) допомогу адвоката у загальному розмірі 13 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
24 січня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача, в якому викладені заперечення відповідача на стягнення витрат на правову (правничу) допомогу. Зокрема, відповідач вказує про відсутність доказів оплати наданих послуг.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви представника ОСОБА_1 адвоката Куценка Олексія Володимировича про розподіл судових витрат та заперечень, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду цієї заяви на розумний термін та дійшла висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 частини першої  статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України),  суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1  ст. 132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3  ст. 132 КАС України  до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2  ст. 134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3  ст. 134 КАС України  визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4  ст. 134 КАС України  для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5  ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 9  ст. 139 КАС України  при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.
Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до заяви про розподіл судових витрат було надано копії:
- договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.05.2023 на 2 арк.; 
- Акта приймання-передачі правової допомоги від 15.01.2024 на 1 арк.; 
- Детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом на 1 арк.
Пунктом 1.1 договору про надання правової допомоги від 19.05.2023 (далі - Договір) передбачено, що предметом договору є представництво інтересів Клієнта на умовах і в порядку, визначеному цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу в порядку, визначеному цим Договором.
Відповідно до п. 3.1 Договору сторони погодили, що гонорар Адвокату сплачується Клієнтом у розмірі, визначеному у Додатку № 1 до Договору, згідно Акту приймання-передачі правової допомоги. При розрахунку гонорару, враховується складність наданих послуг та час, витрачений Адвокатом. 
Згідно з п. 3.1 Договору, протягом 29-ти календарних днів з моменту отримання Клієнтом Акту приймання-передачі правової допомоги та рахунку на оплату послуг, Клієнт зобов`язаний сплатити 70% розміру гонорару, визначеного в Акті. Інші 30% розміру гонорару, Клієнт зобов`язаний сплатити протягом 5 днів з дати набрання законної сили рішення суду по результатам розгляду судової справи, номер якої зазначається в Акті. В Акті приймання-передачі правової допомоги, Сторони можуть визначити інший порядок та строки оплати правничої допомоги. В цьому випадку Сторони керуються умовами Акту. 
Як вбачається з Акта приймання-передачі правової допомоги від 15.01.2024, адвокат Куценко Олексій Володимирович з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, склали цей Акт приймання-передачі правової допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 19.05.2023 та наслідками розгляду судової справи № 752/10994/23, яким погоджено розмір гонорару Адвоката та вчинені наступні дії:
- написання, формування та подання до Голосіївського районного суду міста Києва позовної заяви ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови № 1090 від 16.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності (4 години 4000,00 грн);
- написання та подання до Голосіївського районного суду міста Києва письмових пояснень від 20.07.2023 у справі № 752/10994/23 (2 години 2000,00 грн);
- написання та подання до Голосіївського районного суду міста Києва письмових пояснень від 25.08.2023 у справі № 752/10994/23 (2 години 2000,00 грн);
- написання, формування та подання апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 752/10994/23 (3 години 3000,00 грн);
- написання та подання додаткових пояснень від 14.12.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 752/10994/23 (2 години 2000,00 грн).
Таким чином, на переконання Позивача з Відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. 
Колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи  КАС України  покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 120/3929/19-а.
Так, 24 січня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача, в якому викладені заперечення відповідача на стягнення витрат на правову (правничу) допомогу. Зокрема, відповідач вказує про відсутність доказів оплати наданих послуг.
Однак, колегія суддів звертає увагу, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до  ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У свою чергу, першочергово слід вказати, що стосується витрат із написання, формування та подання апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 752/10994/23 (3 години 3000,00 грн), написання та подання додаткових пояснень від 14.12.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 752/10994/23 (2 години 2000,00 грн), то, на переконання суду апеляційної інстанції, вони є такими, що не підлягають стягненню, оскільки всупереч ч. 9  ст. 139 КАС України  позивачем до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції не було подано заяву про стягнення таких витрат.
Так, в позовній заяві представником позивача було зазначено, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, або які очікує понести, будуть заявлені в порядку частини сьомої статті 139 КАС України, що відповідає процесуальним приписам. 
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції ані апеляційна скарга позивача, ані додаткові пояснення не містять застереження про те, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Зазначення ж у прохальній частині апеляційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.
Як було зазначено вище, відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.
Відтак, за відсутності відповідної своєчасної заяви в суді апеляційної інстанції, підстави для розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суду апеляційної інстанції, відсутні. 
Щодо суми понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в загальному розмірі 8  000,00 грн, то колегією суддів враховується, що ця справа належить до справ незначної складності (є малозначна), її розгляд здійснювався судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження, аналогічні позови вже були заявлені позивачем. Водночас, з урахуванням документального підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зв`язку їх саме з цією справою, колегія суддів з урахуванням відсутності аргументів відповідача про неспівмірність заявлених до відшкодування судових витрат приходить до висновку, що останні підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 у розмірі 3 000,00 грн.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст.  132,  139,  241,  242,  252,  325,  329 КАС України, суд

П О С Т АН О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Куценка Олексія Володимировича про розподіл судових витрат - задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (код ЄДРПОУ 00022527) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в сумі 3  000 (три тисячі) гривень 00 коп. 

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            В.О. Аліменко, 

                                                                                                     А.Ю. Кучма